Справа № 160/18200/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
14.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень від 22.11.2022, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виразились у незастосуванні при розрахунку призначеної пенсії по інвалідності з 18.01.2021 року ОСОБА_1 норми статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обчислити розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в порядку визначеному абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) з якої обчислюється пенсія за віком, з дати мого звернення з заявою від 18.01.2021 року, та виплатити утворену заборгованість;
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання згідно зі ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.10.2020 року. Пенсія призначена у розмірі 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст.27 і 28 Закону №1058-IV. Позивач не погоджується з розміром пенсії, вважає, що має право на пенсію по інвалідності у розмірі 50% пенсії, яка розрахована відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику, на якого поширюється дія статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської діяльності», що зайнятий повний робочий день під землею з часу набуття права на пенсію. 08.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Листом від 29.01.2021 №2741-1317/А-01/8-0400/21 відповідач зазначив про нарахування пенсії по інвалідності, де зазначено право на застосування під час визначення розміру пенсії Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і доплата склала 3052,33 грн. Після цього листа в пенсійну справу були внесені зміни до обліку пільгового стажу і здійснено новий розрахунок, не погодження з яким зумовило звернення до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі №160/3851/21 визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи під час навчання та роботи на шахті «Степова» та «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля» (ВСП ШУ «Першотравенське») з 14.06.2004р. по 19.07.2004р.; з 27.04.2006р. по 02.05.2006р. та з 26.07.2010р. по 27.12.2010р. на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті, щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 13.11.2002р. до 22.04.2004р. та зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу, роботу та навчання на шахті «Степова» з 14.06.2004р. по 19.07.2004р.; з 27.04.2006р. по 02.05.2006р. на посаді гірника очисного забою, роботу на шахті «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля» (ВСП ШУ «Першотравенське») з 26.07.2010р. по 27.12.2010р. на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті, що віднесені до Списку № 1 розділ 1, підрозділ 1, Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016р., зарахувати до пільгового стажу період проходження строкової військової служби з 13.11.2002р. до 20.04.2004р. Крім цього, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та виплату недоотриманої пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні з 18.01.2021 року. Рішення суду виконано 20.08.2021. На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянута заява про призначення пенсії від 18.01.2021. В протоколі призначенні пенсії зазначено «згідно рішення суду», однак розрахунок пенсії здійснено без урахування положень статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці». З цього приводу позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою, на що отримала лист, що рішенням суду не було покладено зобов`язань проводити розрахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці». Позивач категорично не погоджується з відповідачем, вважає дії відповідача є грубим порушенням норм чинного законодавства та посягають на право мирно володіти власним майном. Зауважує, що його пільговий стаж роботи після рішення суду складає 15 років 03 місяці 27 днів, а відтак у відповідача немає правових підстав здійснювати розрахунок та виплату пенсії без застосування положень ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
22.11.2022 позивачем усунено недоліки позовної заяви, подано уточнений адміністративний позов щодо заявленої до відшкодування шкоди суми.
Цією ж ухвалою суду було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
У зв`язку з недостатнім фінансуванням суду на здійснення витрат на закупівлю поштових марок та оплати послуг відправлення поштової кореспонденції, копія ухвали від 28.11.2022 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку на їх офіційні електронні адреси та доставлена, що свідчить звіт про успішне доставлення електронного листа. Крім того, копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 вручена відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками у паперовому вигляді та отримана ним 06.12.2022, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи.
Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до заяви від 05.01.2021 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва з 12.10.2020.
Розмір пенсійної виплати позивача з 12.10.2020 становив 9320,18грн.
Не погодившись з розрахунком пільгового стажу, позивач звернувся до суду із позовною заявою (адміністративна справа №160/3851/21).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у адміністративній справі №160/3851/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи під час навчання та роботи на шахті «Степова» та «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля» (ВСП ШУ «Першотравенське») з 14.06.2004р. по 19.07.2004р.; з 27.04.2006р. по 02.05.2006р. та з 26.07.2010р. по 27.12.2010р. на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті.

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 13.11.2002р. до 22.04.2004р.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу, роботу та навчання на шахті «Степова» з 14.06.2004р. по 19.07.2004р.; з 27.04.2006р. по 02.05.2006р. на посаді гірника очисного забою, роботу на шахті «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля» (ВСП ШУ «Першотравенське») з 26.07.2010р. по 27.12.2010р. на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті, що віднесені до Списку № 1 розділ 1, підрозділ 1, Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016р.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період проходження строкової військової служби з 13.11.2002р. до 20.04.2004р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2021р. про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та виплату недоотриманої пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у адміністративній справі №160/3851/21 набрало законної сили 24.05.2021.

На виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу з 18.01.2021.

Згідно із розрахунком пенсії від 20.08.2021 пенсія позивачу перерахована на підставі рішення суду по справі №160/3851/21, страховий стаж (повний) становить 57 років 4 місяці 2 дні, в тому числі робота за Списком №1 16 років 0 місяців 0 днів, додаткового стажу 23 роки 3 місяці 14 днів, розмір пенсії по інвалідності становить 9356,89грн.

За розрахунком страхового стажу форми РС-право (номер ПС: 66) з урахуванням перетину періодів (а.с.8-9) страховий стаж позивача становить 57 років 4 місяці 2 дні, в тому числі робота за Списком №1 (підземні роботи) 16 років 0 місяців 0 днів, додаткового стажу 23 роки 3 місяці 14 днів.

Не погодившись із обрахунком пенсії без урахування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», вчиненого на виконання рішення суду, позивач неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України.

Листом від 26.08.2021 №0400-010310-8/113439 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивачу, що рішенням суду від 21.04.2021 у справі №160/3851/21 не зобов`язано Головного управління здійснити розрахунок пенсії згідно із ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 20.09.2022 №23732-23672/А-03/8-2800/22, у відповідь на звернення позивача від 23.08.2022 за №ВЕБ-28000-Ф-С-22-073704 (вх.№23672/А-2800-22 від 23.08.2022), Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивачу, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 по справі № 160/3851/21 зобовязано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботу та навчання на шахті «Степова» з 14.06.2004р. по 19.07.2004р.; з 27.04.2006р. по 02.05.2006р. на посаді гірника очисного забою, роботу на шахті «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля» (ВСП ШУ «Першотравенське») з 26.07.2010р. по 27.12.2010р. на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті. Також було зобов`язано зарахувати до пільгового стажу період проходження строкової служби з 13.11.2002 по 20.04.2004. На виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії. Оскільки підземний стаж, обчислений відповідно до вимог чинного законодавства становить менше 15 років, підстави для обчислення розміру пенсії в порядку, визначеному абзацом 3 частини першої статті 28 Закону. Крім того, зобов`язань щодо обчислення пенсії у мінімальних розмірах, встановлених для шахтарів, судове рішення не містить.

Листом від 28.10.2022 №32934-24986/А-01/8-0400/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивачу, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі №160/3851/21 було проведено перерахунок пенсії з 18.01.2021, право на обчислення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Законом №345 судом не розглядалось.

03.11.2022 року на виконання доручення Департаменту пенсійного забезпечення від 27.10.2022 за №27429-28303/А-03/8-2800/22 позивачу було надано виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати, які враховані при обчисленні пенсії (а.с.32-35).

Згідно із розрахунком страхового стажу форми РС-право (номер ПС: 66) з урахуванням перетину періодів (а.с.33) страховий стаж позивача на дату звернення 05.01.2021 становить 57 років 4 місяці 2 дні, в тому числі робота за Списком №1 (підземні роботи) 16 років 0 місяців 0 днів, додаткового стажу - 23 роки 3 місяці 14 днів.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при розрахунку пенсії по інвалідності з 18.01.2021 норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (частина перша статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За приписами частини першої статті 33 Закону України № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 8 частини другої статті 33 Закону №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із преамбулою Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI від 02.09.2008 року (далі - Закон № 345-VI) цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2020 р. у справі №640/4469/17.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, позивачеві призначено пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 12.10.2020, розмір пенсії по інвалідності обчислено із загального страхового стажу 55 років 12 днів (зарахований по 31.05.2020), у тому числі робота в шахті на підземних роботах за Списком №1 14 років.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року у справі №160/3851/21 було перераховано пенсію по інвалідності з 18.01.2021, з урахуванням зарахованих періодів до пільгового стажу, страховий стаж (повний) позивач склав 57 років 4 місяці 2 дні, в тому числі робота за Списком №1 (підземні роботи) 16 років 0 місяців 0 днів.

За таких обставин, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин щодо наявності стажу роботи позивача на підземних роботах за Списком №1 понад 15 років (а саме: 16 років), що не заперечується відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач має достатній стаж для реалізації прав, передбачених статтею 8 Закону № 345-VІ та абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, обчислення розміру пенсії позивачу з 18.01.2021 (на виконання рішення суду) було здійснено без урахування положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Доводи відповідача про відсутність правових підстав для обрахунку пенсії у мінімальному розмірі, передбаченому статтею 8 Закону №345 через те, що рішення суду від 21.04.2021 у справі №160/3851/21 таких зобов`язань не містить, не враховуються судом та не можуть бути підставою для не визнання за позивачем такого права.

Відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України.

Суд наголошує, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Отже, посилання відповідача на виконання рішення суду в повному обсязі та на відсутність інших зобов`язань щодо виконання рішення суду є безпідставними, оскільки при обрахунку пенсії пенсійний орган зобов`язаний самостійно визначати право позивача на призначення пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що не здійснивши обрахунок пенсії позивачеві відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику, на якого поширюється дія статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці», відповідач допустив протиправну бездіяльність.

За змістом частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні позивачу розрахунку пенсії по інвалідності з врахуванням положень абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому з метою відновлення порушеного права слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з врахуванням положень абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», починаючи з 18.01.2021, тобто з дня порушення права позивача на отримання пенсії у встановленому Законом розмірі, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд враховує, що зважаючи на предмет позову у цій справі, яким є вимоги позивача про перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці», та беручи до уваги те, що обрахунок пенсії позивача з 18.01.2021 не проведений з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, що встановлено судом, строк звернення до суду з цим позовом позивачем не пропущений, тому доводи відповідача в цій частині суд відхиляє.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Однак, позивачем не уточнено, яку саме шкоду він просить стягнути з відповідача.

Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі № 670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі № 804/7085/16.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку для виплати на користь позивача моральної шкоди не достатньо лише зазначення про наявність останньої, натомість реальне завдання такої шкоди має бути доведено.

Позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, у відповідній частині вимог, що розглядається судом.

Не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю, яка оскаржується, та завданням моральної шкоди (у вигляді психологічного напруження, розчарування та непорозуміння щодо застосування норм матеріального права при розрахунку пенсії), про які зазначає позивач.

При цьому, не вбачає необхідність відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 64379,98грн. з огляду на те, що протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії у встановленому Законом розмірі встановлена судом у ході розгляду цієї справи.

З огляду на викладене, суд вважає не доведеним і спричинення матеріальної шкоди позивачу.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дії (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання, в якому просить допустити негайне виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У справі, що розглядається, не вирішувалися вимоги про присудження виплати (стягнення з відповідача на користь позивача) сум пенсії та не визначався розмір такого стягнення, тому підстави для допущення рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) щодо не здійснення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) розрахунку пенсії по інвалідності з урахуванням положень абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити з 18.01.2021 перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) відповідно до вимог абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про негайне виконання рішення суду відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 27.01.2023.

Суддя М.М. Бухтіярова