Справа № 160/18173/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, пенсійний орган, відповідач) , в які позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою від 23.05.2022 р. про перерахунок пенсії на підставі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в якій також просив пенсійний орган надати пояснення чому не всі періоди роботи та служби в Радянській армії в районі Крайньої Півночі не зараховані на пільгових умовах. Із відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позивач дізнався, що не весь період його роботи й служби в Армії в районі Крайньої Півночі зараховані до страхового стажу на умовах, що діяли до січня 1991 року. Також позивач встановив, що відповідачем не зараховано до страхового стажу в пільговому обрахуванні за кожен рік додаткового збільшення в 1,5 раз (тобто, 5 років 6 місяців 25 днів х 1,5 раз = 12 років 6 місяців). ОСОБА_1 вважає, що пенсійний орган безпідставно не розрахував його пенсію відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Позивач зауважив, що на момент призначення йому пенсії 08.05.2014 р. його стаж за Списком №1 в кар`єрі глибиною більше 150 метрів становив 15 років 11 місяців 14 днів та продовжував працювати бульдозеристом в кар`єрі до дня звільнення. ОСОБА_1 вважає, що не зарахування в пільговому розрахунку цих періодів роботи в районі Крайньої Півночі та служби в Радянській Армії в районі Крайньої Півночі та в районах прирівняних до них протиправним та таким, що порушують його конституційне право на гідну пенсію. З урахуванням того, що стаж роботи позивача за Списком №1 з повним робочим днем в кар`єрі становить більше 19 років (при необхідному на рівні 15 років) ОСОБА_1 вважаю, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії, встановленої абзацом 3 ч. 1 ст 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, у зв`язку з чим дії відповідача є неправомірними та протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
28.12.2022 р. до суду надійшов від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Пенсійний орган зазначив, що позивач в період з 01.04.1982 р. по 13.04.1983 р. працював вантажником бази, а 17.04.1983 р. позивач був призваний на строкову службу в лави Радянської Армії. Відповідач стверджує, що період роботи ОСОБА_1 , який передував призову до армії (зокрема, з 01.04.1982 р. по 13.04.1983 р.) не носить характеру пільгового та зараховано до загального страхового стажу, а відтак період проходження позивачем військової строкової служби з 17.04.1983 р. по 16.05.1985 р. також зараховано до загального стажу, однак підстави для обчислення періоду проходження позивачем строкової військової служби як пільгового, на думку відповідача, відсутні, як і відсутні підстави зарахувати даний період роботи в пільговому обчисленні. Також відповідач стверджує, що наявність лише записів у трудовій книжці про факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. При цьому, відповідач зауважив, що у трудовій книжці ОСОБА_1 та архівних довідках відсутня інформація про поширення на позивача пільг, встановлених для працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також відсутні відомості про укладення строкових трудових договорів про роботу у цих районах, у зв`язку з чим пенсійний орган вважає, що підстави для обчислення позивачу відповідного стажу з урахуванням кратності відсутні. Також відповідач звернув увагу суду на те, що періоди роботи позивача з 06.09.1985 р. по 05.09.1988 р. та з 06.06.1989 р. по 31.12.1990 р. зараховано позивачу в 1,5 розмірі зважаючи на підтвердження цього стажу трудовим договором та інформацію про наявність пільг за період роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до таких районів. Період роботи з 01.01.1991 р. по 20.06.1992 р., як зауважив відповідач, зараховано календарно, оскільки відповідно до діючого законодавства з 01.01.1991 р., навіть за наявності укладених договорів, стаж обчислюється рік за рік. Відповідно, позовна вимога ОСОБА_1 про обчислення стажу з урахуванням кратності за період з 01.01.1991 р. по 20.06.1992 р. взагалі є безпідставною та не підлягає розгляду судом.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
25.05.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про престижність шахтарської праці»
Відповідно до пункту 5 розділу Прикінцевих положень Закону №1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого I960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Як зауважив пенсійний орган, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Так, період роботи позивача в Шахтобудівельному управлінні «Бухтвугіллябуд» з 26.06.1985 р. по 20.06.1992 р. зараховано до страхового стажу, в тому числі періоди з 06.09.1985 р. по 05.09.1988 р. та з 06.06.1989 р. по 31.12.1990 р. зараховані в полуторному розмірі на підставі архівних документів наданих архівним відділом управління по організаційним та адміністративно-правовим питанням Адміністрації Анадирського муніципального району Чукотського автономного округу.
Надалі в листі відповідача зазначено, що на підставі заяви №1194 від 25.06.2018 р. позивачу було проведено перерахунок пенсії відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 42 Закону №1058 та зараховано страховий стаж по 31.01.2018 р., який складав 52 роки 8 місяців 19 днів, з них:
- 31 роки 5 місяців 19 днів страховий стаж;
- 2 роки 3 місяці додаткові роки роботи в Крайній Півночі за строковим договором;
- 19 років додаткові роки за список № 1 згідно з частиною 3 статті 24 Закону №1058, в якій зазначено, що за кожний повний рік роботи, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
22.05.2022 р. відповідно до 5 абзацу частини 4 статті 42 Закону №1058, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2022 р. Відповідач зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 , зарахований по 28.02.2022 р., складає 52 роки 11 місяців 10 днів, з них додаткові 19 років за список №1.
Стосовно нарахування позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI від 02.09.2008 р. пенсійний орган у вищевказаному листі зазначив, що для підтвердження пільгового характеру роботи ОСОБА_1 були надані уточнюючі довідки, а саме: довідка №196 від 01.04.2014 р., видана Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" та видані Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" довідки за №631 від 13.05.2014 р, за №805 від 29.06.2016 р. та за №300 від 26.02.2018 р., згідно яких позивач працював повний робочий день в кар`єрах глибиною 150 метрів і нижче, що не є роботою в підземних умовах.
Відтак, з урахуванням зазначених вище довідок визначено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, однак умови, які передбачено для зарахування пільгового стажу відповідно до Закону №345, а саме: робота шахтарем на підземних роботах, відсутні, у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу пенсії відповідно до Закону №345.
Не погодившись із позицією пенсійного органу, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з нормами статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі Закон №1058).
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах (5 років) пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, чоловікам - на 1 рік за кожний рік такої роботи.
Згідно із частиною 3 статті 114 Закону №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 р. (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Тобто, положення вказаного пункту передбачають віднесення періодів роботи до пільгового стажу незалежно від дати внесення посади або професії до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
За приписами частини 3 статті 114 Закону №1788-XII, право на передбачену пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи.
Так, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, праця на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах» №1173 від 22.08.1956 р. та постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 р., яка застосовується з 01.01.1992 р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення», підземні роботи відносилися до Списку № 1.
Постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 р. затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, до розділу I якого «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» включено «Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю)» №1.
Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац 1 пункту 3 Порядку №637).
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Постановою Кабінету Міністрів України №1028 від 09.12.2015 р. пункт 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом, яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 :
- 01.04.1982 р. був прийнятий вантажником бази Берінговського смешторгу Управління торгівлі Магаданського облвиконкому;
- 13.04.1983 р. був звільнений з роботи за ст. 3 ст. 29 КЗОТ РСФСР у зв`язку з призовом на військову службу;
- у період з 17.04.1983 р. по 16.05.1985 р. перебував на військовій службі в Радянській армії;
- 26.06.1985 р. був прийнятий на посаду слюсаря 2 розряду в АТЦ ВО по видобутку вугілля «Северовостокуголь»;
- 03.03.1986 р. був переведений на посаду бульдозериста 6 розряду;
- 03.02.1987 р. підприємство перейменовано на «Шахтостроительное управление «Бухтугольстрой» Северовосточного производственного объединения по добыче угля «Северовостокуголь» (мовою оригіналу);
- 20.06.1992 р. був звільнений з роботи за закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ст. 29 КЗОТ РФ.
При цьому, трудова книжка позивача заповнена без помилок і недоліків, записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.
Суд вважає за необхідне наголосити, що згідно зі ст.48 Кодексу законів про працю України та ст.62 Закону України №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Аналогічна норма міститься в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №637 від 12.08.1993 р. (далі Порядок №637), де регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні дані для зарахування пільгового стажу позивача, при цьому суд наголошує, що трудова книжка має виключний пріоритет перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
З матеріалів пенсійної справи позивача та наданого відповідачем до суду відзиву на позовну заяву слідує, що періоди роботи ОСОБА_1 з 01.04.1982 р. по 13.04.1983 р., з 26.06.1985 р. по 05.09.1985 р., з 06.09.1988 р. по 05.06.1989 р. зараховано пенсійним органом до загального стажу календарно (рік за рік) за відсутності трудового договору та інформації про наявність пільг за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Одночасно із цим, у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зауважено, що періоди роботи позивача з 06.09.1985 р. по 05.09.1988 р., та з 06.06.1989 р. по 31.12.1990 р. зараховано в полуторному розмірі, оскільки є підтвердження стажу трудовим договором та інформації про наявність пільг за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Натомість, як стверджує відповідач, період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1991 р. по 20.06.1992 р. зараховано календарно.
Слід зауважити, що у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 заявлено до суду вимогу щодо визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи та служби в рядах Радянської Армії на території Магаданської області - район Крайньої Півночі: з 01.04.1982 р. по 13.04.1983 р.; з 26.06.1985 р. по 05.09.1985 р.; з 06.09.1988 р. по 05.06.1989 р.; з 01.01.1991 р. по 20.06.1992 р., та службу в Армії з 17.03.1983 р. по 16.05.1985 р.
Окрім того, позивач у прохальній частині позовної заяви просить суд, зокрема, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу в пільговому обчислені 1 рік за півтора, періоди роботи в районі Крайньої Півночі: з 01.04.1982 р. по 13.08.1983 р.; з 26.06.1985 р. по 05.09.1985 р.; з 06.09.1988 р. по 05.06.1989 р.; з 01.01.1991 р. по 20.06.1992 р., та службу в рядах Радянської Армії на території Крайньої Півночі та прирівняних до неї районів з 17.04.1983 р. по 16.05.1985 р.
Доказів інших звернень позивача до пенсійного органу після 25.05.2022 р. позивачем до суду не надано та матеріали пенсійної справи не містять.
ОСОБА_1 у заяві від 25.05.2022 р. просив сповістити як йому розраховано пенсію, які роки зараховані до Списку №1, а які ні та чому. Позивач просив роз`яснити які роки зараховані до його пільгового стажу і на яких умовах в районі Крайньої Півночі, як розраховано індивідуальний коефіцієнт заробітку та як перераховувалася пенсія позивача у зв`язку зі змінами в пенсійному законодавстві.
Суд наголошує, що у вищезазначеній заяві позивач окрім надання роз`яснень щодо нарахування йому пенсії також просить перерахувати йому пенсію відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Тобто, у заяві від 25.05.2022 р. ОСОБА_1 не заявлено до пенсійного органу прохання зарахувати позивачу до страхового стажу в пільговому обчислені 1 рік за півтора, періоди роботи в районі Крайньої Півночі: з 01.04.1982 р. по 13.08.1983 р.; з 26.06.1985 р. по 05.09.1985 р.; з 06.09.1988 р. по 05.06.1989 р.; з 01.01.1991 р. по 20.06.1992 р., та службу в рядах Радянської Армії на території Крайньої Півночі та прирівняних до неї районів з 17.04.1983 р. по 16.05.1985 р.
При цьому, в листі пенсійним органом фактично відмовлено позивачу в проведенні перерахунку відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 оскаржено протиправні дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового (страхового в пільговому обчисленні 1 рік за півтора) стажу позивача відповідних періодів його роботи та служби в рядах Радянської Армії на території Магаданської області - район Крайньої Півночі:
Натомість, матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач не звертався до відповідача із заявою щодо зарахування спірних періодів його роботи до відповідного стажу та проведення перерахунку його пенсії, а відтак спору щодо здійснення пенсійним органом зарахування періодів роботи позивача та проходження ним військової служби в районах Крайньої Півночі та проведення перерахунку його пенсії в цьому контексті на момент звернення ОСОБА_1 із цим позовом до суду не існувало.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у вигляді відмови в здійснені перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону №1058, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
При цьому, у ст. 10 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" визначено, що дія ч. 1 ст. 7 і ст. 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 р. по справі №345/4616/16, від 06.02.2019 р. по справі №345/4570/16-а, від 05.12.2019 р. по справі №345/4462/16-а, від 11.07.2019 р. по справі №345/3954/16-а дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. При цьому, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах всіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, передбачено п.п. 1.1 а п. 1 розділу І "Гірничі роботи" Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого відповідними постановами Кабінету Міністрів України.
У матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявні копії наступних уточнюючих довідок, а саме:
- довідка ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за №631 від 13.05.2014 р., згідно з якою позивач у період з 03.01.2001 р. по 15.01.2003 р., у період з 16.01.2003 р. по 10.01.2012 р. та у період з 11.01.2012 р. й у поточний час (дата складання довідки - 13.05.2014 р.) працює повний робочий день на виробництві «Гірничі роботи» в якості машиніста бульдозера в кар`єрах глибиною 150 метрів та нижче, що передбачено Списками №1, які затверджено Кабінетом Міністрів України згідно постанови №162 від 11.03.1994 р. та згідно постанови №36 від 16.01.2003 р.;
- довідка ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за №805 від 29.06.2016 р., згідно з якою позивач у період з 01.05.2014 р. й у поточний час (дата складання довідки - 29.06.2016 р.) працює повний робочий день на виробництві «Гірничі роботи» в якості машиніста бульдозера в кар`єрах глибиною 150 метрів та нижче, що передбачено Списком №1, затвердженого Кабінетом Міністрів України згідно постанови №36 від 16.01.2003 р.;
- довідка ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за №300 від 26.02.2018 р., згідно з якою позивач у період з 01.06.2016 р. по 02.08.2016 р. та у період з 03.08.2016 р. по 03.01.2018 р. працював повний робочий день на виробництві «Гірничі роботи» в якості машиніста бульдозера в кар`єрах глибиною 150 метрів та нижче, що передбачено Списками №1, які затверджено Кабінетом Міністрів України згідно постанови №36 від 16.01.2003 р. та згідно постанови №461 від 24.06.2016 р.
Отже, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 останній працював більше 15 років повний робочий день на посаді машиніста бульдозера в кар`єрах глибиною більше 150 метрів, розташованих на ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в виробництві ,що відноситься до гірничих робіт за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановами Кабінету Міністрів СРСР та України.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що праця позивача повний робочий день на кар`єрах глибиною 150 метрів та нижче не є роботою в підземних умовах, що унеможливлює зарахування цих періодів роботи під землею як шахтарської праці відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Як слідує зі змісту ст.1 Гірничого Закону України, під гірничою (гірничодобувною) промисловістю необхідно розуміти комплекс галузей важкої промисловості з розвідування родовищ корисних копалин, їх видобутку з надр землі та збагачення. До складу вказаної промисловості входять гірничі підприємства, які згідно до вказаної статті представляють собою цілісні технічно та організаційно відокремлені комплекси засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, і копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики, тощо).
Тобто, процес видобування вугілля та корисних копалин з шахти передбачає собою ряд гірничих робіт, що представляють собою комплекс робіт з проведення, кріплення та підтримки гірничих виробок і виймання гірничих порід в умовах порушення природної рівноваги.
Отже, Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" поширюється як на осіб, які безпосередньо зайняті видобутком вугілля та корисних копалин, так і на осіб, які працюють у гірничодобувній та шахто-будівельній промисловості та займаються обслуговуванням шахтного обладнання чи іншої інфраструктури гірничого підприємства повний робочий день під землею.
Крім того, як встановлено судом та було зазначено вище, загальний страховий стаж ОСОБА_1 на момент призначення останньому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 становив 27 років 6 місяців 17 днів, з яких 15 років 4 місяці 10 днів це пільговий стаж по Списку №.
Відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
З аналізу зазначеної вище норми вбачається, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є зайнятість на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років.
На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що у позивача є всі підстави для отримання пенсії на умовах, визначених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Враховуючи вищенаведені обставини та норми законодавства, суд доходить до висновку, що дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні позивачу перерахунку пенсії з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є протиправними.
Щодо обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 3, 4 і 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Між тим, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 24.11.2015 р. у справі №816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відтак, суд при перевірці правомірності вчинених дій відповідача у спірних відносинах, згідно приписів КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.
Статтею 58 Закону України №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про обчислення та перерахунок пенсії, а також з метою повного захисту прав позивача суд вважає достатніми підстави для виходу за межі позовних вимог та здійснення захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2022 року про призначення пенсії за умовами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн., що підтверджену квитанцію від 08.11.2022 р.
Оскільки позовні вимоги підлягають часткового задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2022 року про призначення пенсії за умовами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса