Справа № 640/18235/22
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача стосовно відмови виконувати певний обов`язок - виплачувати йому пенсію на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «Приватбанку» та зобов`язати відповідача здійснювати виплату йому пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «Приватбанку».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у відкритті провадження відмовлено з підстав того, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки стосується виконання рішення у справі №640/17563/19, яким зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії, стажу зазначеного у трудовій книжці, як непрацюючому пенсіонеру, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів, починаючи з дати звернення - 10.01.2019.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вимоги даної позовної заяви заявлені не на виконання рішення суду у справі №640/17536/19. Наголошує, що в даному позові він оскаржує дії відповідача, який протиправно відмовляється виплачувати вже призначену пенсію на його особистий рахунок, що за своєю суттю є новим позовом.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, при цьому позивач просив справу розглядати без його участі, надавши письмове клопотання, тому згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції послався на п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, вважаючи, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідач фактично ухиляється від виконання судового рішення по справі №640/17563/19, що кореспондує процесуальному праву позивача звернутись в межах вказаної вище адміністративної справи із заявою про ухвалення судового рішення, шляхом встановлення способу його виконання. Тобто в даному випадку, суд дійшов висновку, що дії відповідача не носять управлінського характеру та не потребують оскарження в рамках нового адміністративного провадження.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Так, судом установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 по справі №640/17563/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії, стажу зазначеного у трудовій книжці, як непрацюючому пенсіонеру, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів, починаючи з дати звернення - 10.01.2019.

В подальшому позивач звернувся до відповідача листом з вимогою про добровільне виконання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 по справі №640/17563/19 та додатково надав заяву про виплату пенсії на банківський рахунок, який вже був наданий разом з заявою про призначення пенсії.

Відповідач листом повідомив, що подана заява позивача про виплату пенсії на банківський рахунок, оформлена з порушеннями, а отже відсутні підстави для перерахування коштів на банківський рахунок.

Представник позивача подав до відповідача заяву ОСОБА_1 про виплату пенсії на банківський рахунок за допомогою веб-порталу ПФУ.

Відповідач своїм листом повідомив, що для переведення виплати пенсії через банківську установу позивачу необхідно залишити заяву в обраній банківській установі, яку уповноважений банк направить до органів Пенсійного фонду, або особисто подати заяву у відділ обслуговування громадян.

Апостильовану та нотаріально завірену заяву про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок із реквізитами рахунку, довіреністю та паспортом позивач направив до відповідача, проте відповідач листом відмовив у виплаті пенсії на банківський рахунок, пославшись на те, що для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивачу необхідно особисто подати відповідачу заяву про виплату пенсії на його банківський рахунок.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі №640/17563/19 питання виплати пенсії позивачу на конкретний банківський рахунок не досліджувалось, тому висновок суду першої інстанції про необхідність звернутись позивачу в межах вказаної вище адміністративної справи із заявою про ухвалення судового рішення шляхом встановлення способу його виконання є помилковим.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - скасувати.

Адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова