Справа № 640/23795/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в м. Києві щодо відмови зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 та здійснити призначення і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зазначених періодів трудового стажу, починаючи з 20.03.2021.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 26.10.1978 по 31.12.1997 та з 17.02.1981 по 26.08.1983.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відмова ГУ ПФ в м. Києві у зарахування періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу з підстав невідповідності написання імені Позивача на титульній сторінці трудової книжки із паспортними даними і наявності виправлень у ній є протиправною, позаяк особа не може нести відповідальність за правильність заповнення трудової книжки роботодавцем, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу, а не дотримання формальних вимог щодо заповнення документів, а імена « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » є ідентичними.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що вимоги про зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 є передчасними, оскільки з матеріалів справи не є можливим встановити достатність загального страхового стажу Позивача, необхідного для призначення пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, основним документом, що підтверджує стаж роботи (до 01.01.2004), є трудова книжка, по-друге, законодавством на територіальні органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок з перевірки змісту і належного оформлення документів, а також правильність оформлення заяви і відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, по-третє, можливість і порядок внесення виправлень у трудову книжку чітко регламентовані, по-четверте, у ході перевірки наданих Позивачем документів було встановлено їх невідповідність одне одному і внесення виправлень у трудову книжку, що не дозволяє зарахувати періоди роботи останнього до страхового стажу, по-п`яте, судом безпідставно стягнуто витрати із сплати судового збору з Відповідача.

Після усунення визначених в ухвалі від 31.10.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 30.11.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в м. Києві.

Крім того, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк її розгляду на п`ятнадцять днів відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України для додаткового вивчення всіх наявних у ній документів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у лютому 2021 року ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням 59-річного віку звернулася до ГУ ПФ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 59).

Листом від 12.02.2021 №2600-0303-8/23671 Відповідач повідомив Позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком, оскільки ОСОБА_1 не має для цього необхідного страхового стажу (а.с. 60). Указана відмова обґрунтована тим, що згідно наданих до заяви документів про стаж загальний страховий стаж складає 7 років 4 місяці 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не враховано до загального страхового стажу періоди роботи по трудовій книжці з 26.10.1978 по 31.12.1997, оскільки на першій (титульній) сторінці зазначене ім`я « ОСОБА_1 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ». Період роботи з 17.02.1981 по 26.08.1983 - виправлення в наказі про зарахування. У разі донесення уточнюючих довідок про вищезазначені періоди страховий стаж складатиме 26 років 2 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 11, 24, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон про ЗДПС), ст. ст. 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон), Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, і правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість рішення ГУ ПФ в м. Києві про відмову у зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу з підстав неправильного написання імені і виправлення у наказі про призначення, оскільки такі недоліки оформлення трудової книжки не можуть мати своїм наслідком висновок про відсутність в особи страхового стажу як такого.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону про ЗДПС страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону про ЗДПС страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписи ч. 4 ст. 24 згаданого Закону визначають, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами ч. 1 ст. 26 Закону про ЗДПС, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку №637 (тут і надалі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання додаткових документів визнається законодавцем необхідним у випадку відсутності необхідних записів у трудовій книжці або наявності у ній неправильних чи неточних записів про періоди роботи. Відтак чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство не пов`язувало виникнення в особи обов`язку з надання додаткових документів для підтвердження стажу роботи у випадку неточності саме в оформленні трудової книжки чи наявності у ній виправлень, як, і відповідно права у територіального органу Пенсійного фонду України на їх витребування.

Указана позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 18.11.2022 у справі №560/3734/22.

Згідно пп. 1.1 цієї Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (пп. 2.2 Інструкції №58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пп. 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пп. 2.4. Інструкції №58).

Відповідно до п. 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

На переконання судової колегії, судом першої інстанції правильно встановлено, що записи про період роботи з 17.02.1981 по 26.08.1983 виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про цей період, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноваженої особи та печатку підприємства. Наявність одного лише виправлення у місяці прийняття наказу №15 про прийняття на роботу, на переконання судової колегії, не може безумовно вказувати про неможливість врахування цього запису для підтвердження страхового стажу, оскільки таке виправлення жодним чином не впливає на дату початку періоду роботи ні підприємстві, яка, як було підкреслено вище, записана чітко і без будь-яких виправлень.

У контексті наведеного судова колегія зауважує, що Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить.

Відтак, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а також висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У контексті наведеного Окружний адміністративний суд міста Києва зробив правильний висновок, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У свою чергу, як свідчать матеріали справи, Відповідачем не заперечується достовірність записів у трудовій книжці про спірний період роботи Позивача. Такі обставини не були встановлені і судом першої інстанції у ході розгляду справи, і судом апеляційної інстанції у ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Відтак наявність виправлень у наказі про зарахування Позивача на роботу не може бути підставою неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки, як неодноразово було підкреслено вище, ОСОБА_1 не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що записи у трудовій книжці підтверджують період роботи Позивача з 17.02.1981 по 26.08.1983, а наявність виправлень не спростовує достовірності записів №7-8 у трудовій книжці, а отже, Відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу роботи позивача період роботи з 17.02.1981 по 26.08.1983 при розгляді заяви про призначення пенсії.

З приводу аргументів ГУ ПФ в м. Києві про неврахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи за трудовою книжкою з 26.10.1978 по 31.12.1997 з підстав, що на першій (титульній) сторінці зазначене ім`я « ОСОБА_1 », яке не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 », судова колегія вважає за необхідне вкотре наголосити на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити особу права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Трудовим законодавством України, як правильно зауважив суд першої інстанції, не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Як вже було зазначено вище, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відтак, Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, як правильно звернув увагу Окружний адміністративний суд міста Києва, у наданому Позивачем до матеріалів справи експертному висновку від 15.07.2021 №056/1199-m (а.с. 21) на запит громадянки України ОСОБА_1 від 13.07.2021 зазначено наступне:

«В ономастичній традиції слов`янських мов особові імена часто мають по кілька офіційних варіантів. З практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки фіксації в документах однієї особи різних варіантів особових імен спільного етимологічного походження (на зразок, ОСОБА_3 / ОСОБА_3; ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 тощо). Найчастіше такі розбіжності виникають внаслідок сплутування варіантних пар імен, що особливо ускладнюється при міжмовному перетворенні, коли у різних мовах (зокрема, українській та російській) такі пари кількісно не збігаються.

З урахуванням зазначеного особові імена ОСОБА_1 (паспорт, запис ОСОБА_1 ), а також рос. ОСОБА_1 (трудова книжка, запис російською мовою ОСОБА_1 ) та рос. ОСОБА_1 (паспорт, запис російською мовою ОСОБА_1 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними.

Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах варіантів особового імені ОСОБА_1 / рос. ОСОБА_1 / рос. ОСОБА_1 і зумовлені поліваріативністю рівноправних документальних особових жіночих імен з етимологічною основою лат.natalis «рідний» (див. Скрипник Л. Г. , Дзятківська Н. П . Власні імена людей. Словиик-довідник. ~ К.: Наукова думка, 1996, с. 164, 251).

Для дотримання вимог закону України «Про захист персональних даних» (Відомості Верховної Ради України, 2010, №34, с. 481) реквізити документів, наданих для експертизи, у цьому висновку не наводяться. Автентичність документів встановлюються за місцем подання експертного висновку…».

Аналіз змісту наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 свідчить, що вона містить відомості про роботу з 26.10.1978 по 31.12.1997. При цьому доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи Позивача Відповідачем не надано.

Враховуючи вище викладене, а також те, що відомостями трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено відповідні періоди її роботи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ГУ ПФ в м. Києві протиправно не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи по трудовій книжці з 26.10.1978 по 31.12.1997, що має своїм наслідком покладення на Відповідача обов`язку здійснити відповідні дії.

Посилання Апелянта на відсутність підстав для стягнення з нього судом першої інстанції судових витрат колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що суперечать ч. 1 ст. 139 КАС України, якою прямо передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 25 січня 2023 року.