Справа № 160/10074/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10074/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року в адміністративній справі №160/10074/22 (головуючий суддя першої інстанції Віхрова В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.07.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, щодо перерахунку його пенсії від 19.06.2022 року за № 68 протиправним і скасувати його;

- зобов`язати відповідача перерахувати з 01.07.2022 року йому пенсію, як інваліду війни 2 групи за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2021 календарний рік;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати його пенсії, як інваліду війни 2 групи за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», щодо звуження розміру 10 мінімальними пенсіями;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати з 01.07.2022 року йому пенсію, як інваліду війни 2 групи за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, без обмеження 10 кратним розміром мінімальної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем обмежено право позивача на отримання найсприятливішого розміру пенсії за матеріалами пенсійної справи у відповідності до діючого законодавства. Позивач вказує на неправомірності проведеного розрахунку пенсії, враховуючи показник заробітної плати за 2016, 2017 роки та коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати. Позивач не погоджується з протиправними діями відповідача щодо обмеженням пенсії десятьма прожитковими мінімумами, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 як інваліду війни 2 групи від 19.06.2022 року за № 68 в частині проведеного розрахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в позові.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших питань» № 2262-ХІІ в розмірі 80% середнього заробітку.

02.04.2018 позивач звернувся до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління ПФУ Донецької області з заявою (вх.№ 1902), щодо переходу на інший вид пенсії як інвалід війни 2 групи.

Протоколом по управлінню від 21.06.2018 року позивача з 02.04.2018 року переведено на пенсію по інвалідності, як інваліда 2 групи, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших питань» №2262-ХІІ. Розмір пенсії обчислено відповідно до п. «а» ст.21 в розмірі 80% від заробітку, як інваліду 2 групи, який обчислено відповідно до ст.43 Закону України №2262.

Загальний розмір пенсії після перерахунку на 02.04.2018 року склав з урахуванням обмеження максимального загального розміру пенсії 13730,00 грн., в тому числі: основний розмір пенсії від середнього заробітку 15132,98 грн. (18916,23 грн. х 80%), підвищення інваліду війни 2 групи 580,80 грн., збільшення 3783,25 (15132,98 х 25%), щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни 50 грн., загальний розмір пенсії 19547,03 грн..

Розпорядженням по управлінню від 23.04.2019 року виконано постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 року, та після перерахунку розмір пенсійних виплат, з урахуванням обмеження максимального загального розміру пенсії, склав з 02.04.2018 року 13730 грн., з 01.07.2018 року 14350 грн., з 01.12.2018 року 14970 грн., з 01.07.2019 року 15640 грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року у справі №200/7749/19-а визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного УПФУ Донецької області щодо неповної виплати позивачу пенсії по інвалідності, як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону №2262-ХІІ з 02.04.2018 року та зобов`язано пенсійний орган перерахувати та виплатити позивачу різницю в пенсії по інвалідності, як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону №2262-ХІІ без обмеження максимального розміру пенсії на підставі п.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.04.2018 року щомісячно.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року у справі №200/7749/19-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року залишено без змін.

Після 14.04.2022 року позивач став на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа.

23.05.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок призначеної йому з 02.04.2018 року пенсії як інваліду війни 2 групи, який обчислено у відповідності до п. «а» ст. 21, ст. 43 Закону 32262 без обмеження розміром (підстава: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року №200/7749/19-а).

Пенсійний орган листом від 24.06.2022 за №18343-12502/М-01/8-0400/22 повідомив, що статтею 43 Закону №2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1934,00 грн, з 1 липня - 2027,00 грн..З огляду на зазначене розмір пенсії позивача, обчислений на виконання рішення суду, перевищував максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону №2262, та до 01.07.2022 року виплачувався у розмірі 19547,03 грн.. З 01.07.2022 року загальний розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, цільової грошової допомоги) складає 20270,00 грн. (2027,00 грн х 10) (а.с.6).

Згідно рішення відповідача за № 68 від 19.06.2022 року розмір пенсії позивача з надбавками з 01.07.2022 року складає 22620,56 грн.

Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, позивач оскаржив рішення відповідача до суду.

Задовольняючи позовні вимони частково, суд першої інстанції зазначив про протиправність рішення пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії позивача з 01.07.2022 року та скасував його. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про перерахунок пенсії позивача з 01.07.2022 року без обмеження його максимальним розміром, суд послався на правову позицію Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2021 року у справі №580/5238/20 та зазначив про небгрутованість таких вимог позивача. Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на дискреційні повноваження пенсійного органу в питаннях обрахунку пенсії, зобов`язав відповідача повторно провести перерахунок пенсії позивача з 01.07.2022 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПУФ в Дніпропетровській області №68 від 19.06.2022 року сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення не переглядається.

Таким чином, рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою позивача переглядається в частині відмовлених позовних вимог щодо перерахунку пенсії позивача з 01.07.2022 року без обмеження його максимальним розміром.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року у справі №200/7749/19-а визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного УПФУ Донецької області щодо неповної виплати позивачу пенсії по інвалідності, як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону №2262-ХІІ з 02.04.2018 року та зобов`язано пенсійний орган перерахувати та виплатити позивачу різницю в пенсії по інвалідності, як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону №2262-ХІІ без обмеження максимального розміру пенсії на підставі п.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.04.2018 року щомісячно.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року у справі №200/7749/19-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року залишено без змін.

Після 14.04.2022 року позивач став на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду Україи в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа.

Рішенням відповідача за №68 від 19.06.2022 року проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий) та розмір пенсії з надбавками з 01.07.2022 року складає 22620,56 грн..

Проте, розмір виплати пенсії позивачу обмежений розміром 20270 грн., тобто з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262-ХІІ (а.с.6,7).

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Питання обчислення пенсій військовослужбовців та прирівняних до них осіб регулюються розділом V Закону №2262, зокрема статтею 43 «Заробіток (грошове забезпечення) для обчислення пенсій».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (далі по тексту - Закон №3668) частину 5 статті 43 Закону 2262 викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

У подальшому у зв`язку з доповненням Законом від 12.04.2016 року №1080-VIII статті 43 Закону №2262 новими частинами, частина 5 стала частиною 7.

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: ч.7 ст.43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Ухвалюючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20 грудня 2016 року ч.7 ст.43 Закону №2262 втратила чинність, а тому з вказаної дати цей Закон, який є спеціальним у питаннях обчислення пенсії військовослужбовцям, не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Разом з тим, згідно зі ст.2 Закону №3668-VI, на яку послався в рішенні суд першої інстанції, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих), зокрема відповідно до Закону №2262 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення неконституційними не визнавались.

Таким чином з 20 грудня 2016 року склалась ситуація, коли двома законами по різному регулюється питання обмеження максимальним розміром пенсій військовослужбовців.

Вирішуючи питання, норми якого Закону підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний суд виходить з такого.

По-перше, згідно з преамбулою Закону №2262 цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Отже, саме Закон №2262 є спеціальним Законом, який регулює питання пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом і він жодних обмежень щодо максимального розміру пенсії не містить.

По-друге, Конституційний Суд України в рішенні від 20 грудня 2016 року чітко зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Колегія суддів зауважує, що така позиція КСУ стосується не тільки приписів ч.7 ст.43 Закону №2262, які визнані неконституційними, а й встановлює загальний підхід до спірних правовідносин, відповідно до якого пенсія, яку особа отримує відповідно до Закону №2262, обмежена в розмірі бути не може, оскільки це суперечить положенням ч.5 ст.17 Конституції України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а та від 03 листопада 2021 року у справі №360/3611/20 сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала з огляду на те, що суперечливе і неоднозначне регулювання спірних відносин порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №2262 з урахуванням Рішення КСУ від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не Закону №3668, а тому пенсія, яку особа отримує відповідно до Закону №2262, обмеженню максимальним розміром не підлягає.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі №580/5238/20 взагалі є безпідставним, оскількі предметом спору у вказаній справі є обмеження пенсії за вислугу років, призначеної на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, в той час як у справі, що розглядається пенсія позивачу призначена на підставі Закону №2262 як військовослужбовцю.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що відповідач зобов`язаний перерахувати пенсію позивача з 01.07.2022 року без обмеження максимальним розміром грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що предметом спору є обмеження пенсії особі, яка отримує пенсію відповідно до Закону №2262, що раніше було предметом розгляду Конституційним Судом України, у зв`язку з чим безпідставно у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовив.

Отже, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та зобов`язання пенсійного органу повторно провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні, скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині про задоволення позову.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п.2 ч.5 ст.328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року в адміністративній справі №160/10074/22 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року в адміністративній справі №160/10074/22 в частині відмовлених позовних вимог та зобов`язання пенсійного органу повторно провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні, скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року без обмеження максимальним розміром грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак