Справа № 120/4738/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 січня 2023 р. Справа № 120/4738/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернулася її представниця до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представниця позивача зазначила, що 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту д статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Разом із заявою про призначення пенсії позивачка надала всі необхідні документи, які підтверджують стаж роботи дояркою, в тому числі трудову книжку, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, архівні довідки та інші довідки щодо відомостей про трудовий стаж, заробітну плату, кількість тварин, які обслуговувала позивачка.

Проте рішенням пенсійного органу № 77 від 15 квітня 2022 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Зокрема таким рішенням не зараховано до стажу роботи дояркою періоди роботи заявниці з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року відповідно до архівної довідки № 46 від 26 січня 2022 року, оскільки рішення щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи по архівним довідкам приймаються Комісією з питань підтвердження пільгового стажу при Головних управлінням Пенсійного фонду України, а також період роботи з 03 січня 2004 року по 31 грудня 2022 року відповідно до довідки № 168 від 03 лютого 2022 року, оскільки відсутні відомості про виконання норм обслуговування та невідповідність довідки Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Також цим рішенням не зараховано до страхового стажу заявниці період її роботи з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року з огляду на відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Далі представник позивачки зауважила, що одночасно з поданням заяви про призначення пенсії її довірителькою подано до пенсійного органу заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Однак рішенням Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05 травня 2022 року № 4 заявниці відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2003 року як пільгового стажу з підстав відсутності в архівних документах відомостей про норми обслуговування та їх виконання, а також даних про заробітну плату.

Представниця позивачки вважає такі рішення пенсійного органу протиправними, тому й звернулася до суду з цим адміністративним позовом із вимогами визнати протиправними згадані вище рішення та зобов`язати відповідача зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2021 року до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 18 квітня 2022 року.

Ухвалою від 27 червня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання представника позивачки щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06 липня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема у відзиві зазначено, що відповідно до підпункту 5 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається: жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. Виконання встановлених норм обслуговування за період роботи починаючи з 1992 року повинні підтверджуватися даними первинного обліку. До досягнення віку, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними, встановленого абзацами третім-тринадцятим пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058, зокрема, 53 роки 06 місяців - з 01 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року. Так, на засіданні комісії при Головному управлінні розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2022 року про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. 05 травня 2022 року комісією прийнято рішення № 4 про відмову в підтвердженні періоду роботи з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2003 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки відсутні підтверджуючі первинні архівні документи про встановлення в даному господарстві норм обслуговування та їх виконання заявницею. Крім того, відсутні дані про заробітну плату. За наведених обставин представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував з приводу відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень.

Ухвалою суду від 08 липня 2022 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Також цією ухвалою встановлено строк цьому відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

09 серпня 2022 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Такий, окрім іншого, обґрунтований тим, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім-тринадцятим пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме 53 роки 6 місяців з 01 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року. Вік позивачки становить 53 роки 10 місяців. Відтак для призначення пенсії відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 згадуваного вище Закону позивачці необхідно мати спеціальний стаж на зазначених роботах не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування. Проте у позивачки відсутній стаж, який би давав їй право на призначення пенсії на пільгових умовах. Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не зараховано до пільгового стажу період роботи позивачки згідно з архівною довідкою № 46 від 26 січня 2022 року з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року, оскільки рішення щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи по архівним довідкам приймаються Комісіями з питань підтвердження пільгового стажу при Головних управліннях Пенсійного фонду України. Також до пільгового стажу не зараховано період роботи ОСОБА_1 відповідно до довідки № 168 від 03 лютого 2022 року з 03 січня 2004 року по 31 грудня 2022 року, оскільки відсутні відомості про виконання встановлених норм обслуговування корів, а також з огляду на те, що довідка не відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Також представник Головного управління звернув увагу на те, що рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийняте 05 травня 2022 року за результатами розгляду заяви позивачки від 18 квітня 2022 року, тобто після прийняття рішення пенсійного органу № 77 від 15 квітня 2022 року, що, на думку представника відповідача, додатково підтверджує правомірність незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року. За таких обставин, на переконання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як свідчать записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , 21 червня 1996 року ОСОБА_1 прийнято в члени КСП Вила, 07 березня 2000 року рішенням загальних зборів членів КСП Вила реорганізовано в СТОВ племзавод Вила, 31 грудня 2003 року позивачку звільнено у зв`язку з переведенням на роботу в СПП Племзавод Вила, а 03 січня 2004 року її прийнято на роботу в СПП Племзавод Вила по переводу із СТОВ Племзавод Вила, з 01 січня 2006 року позивачку переведено з професії "доярка" СПП Племзавод Вила до товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс Зелена долина та прийнято на роботу в цьому товаристві на посаду доярки, 01 березня 2012 року ОСОБА_1 переведено оператором машинного доїння у ТОВ Агрокомплекс Зелена долина.

У архівній довідці № 63 від 01 лютого 2022 року, що видана комунальною установою Томашпільський трудовий архів Томашпільської селищної ради Вінницької області, зазначено, що ОСОБА_1 працювала дояркою з 1996 року по 2003 рік; у довідці також вказано кількість тварин, яку позивачка обслуговувала.

Іншою довідкою від 03 лютого 2022 року № 168, що видана товариством з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс Зелена долина, підтверджується те, що ОСОБА_1 з 03 січня 2004 року по дату видачі довідки працює оператором машинного доїння. При цьому у такій довідці зазначено, що позивачка виконувала функціональні обов`язки за професією доярка та оператор машинного доїння.

08 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15 квітня 2022 року № 77 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зі змісту такого рішення слідує, що за результатами розгляду заяви позивачки до пільгового стажу не зараховано наступні періоди її роботи:

- з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року, згідно з архівною довідкою № 46 від 26 січня 2022 року, виданої комунальною установою Томашпільський трудовий архів, оскільки рішення щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи по архівним довідкам приймаються Комісіями з питань підтвердження пільгового стажу при Головних управліннях Пенсійного фонду України;

- з 03 січня 2004 року по 31 грудня 2022 року, відповідно до довідки № 168 від 03 лютого 2022 року, з огляду на те, що відсутні відомості про виконання встановлених норм обслуговування корів, а також зважаючи на те, що довідка не відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

При цьому до страхового стажу не зараховано період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.

При цьому зі змісту позовної заяви слідує, що позивачка не погоджується з рішенням пенсійного органу лише в частині незарахування до пільгового стажу періоду її роботи з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2021 року на посадах "доярка" та "оператор машинного доїння".

18 квітня 2022 року позивачка звернулася із заявою до Комісії з питань підтвердження пільгового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якій просила підтвердити стаж роботи, що дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Комісії з питань підтвердження пільгового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 4 від 05 травня 2022 року заявниці відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2003 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки відсутні підтверджуючі первинні архівні документи про встановлення в даному господарстві норм обслуговування та їх виконання заявницею, а також відсутні дані про заробітну плату.

Надаючи правову оцінку рішенням, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

При цьому абзацом 8 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 53 роки 6 місяців - з 01 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу підпунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В ході судового розгляду встановлено, що на час звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 мала страховий стаж 28 років 6 місяців 20 днів, з яких більше 20 років вона працювала дояркою, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивачки та наявними в матеріалах адміністративної справи довідками від 03 лютого 2022 року № 168 та від 01 лютого 2022 року № 63.

Так, підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року слугувало те, що рішення щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи по архівним довідкам приймаються Комісіями з питань підтвердження пільгового стажу при Головних управліннях Пенсійного фонду України, а підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 03 січня 2004 року по 31 грудня 2022 року слугувала відсутність відомостей про виконання встановлених норм обслуговування корів, а також невідповідність форми довідки Порядку підтвердження наявного трудового стажу.

З метою підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 18 квітня 2022 року звернулась до Комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Проте рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05 травня 2022 року № 4 заявниці відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2003 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки відсутні підтверджуючі первинні архівні документи про встановлення в господарстві норм обслуговування та їх виконання заявницею, а також у зв`язку з відсутністю даних про заробітну плату.

Так, статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому основними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є досягнення необхідного віку та наявність стажу роботи дояркою не менше 20 років.

Підтвердженням того, що позивачка працювала з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року, а також з 03 січня 2004 року по 31 грудня 2022 року повний робочий день дояркою (оператором машинного доїння) є записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та інформація, наведена у архівній довідці № 63, що видана комунальною установою Томашпільський трудовий архів Томашпільської селищної ради Вінницької області 01 лютого 2022 року, а також у довідці № 168, що видана товариством з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс Зелена долина 03 лютого 2022 року.

Разом із тим невизначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії, та незатвердження (і як наслідок відсутність відповідних первинних документів) норм обслуговування тварин для доярок у відповідні роки на відповідних підприємствах, де працювала позивачка, не може свідчити про невиконання нею таких норм.

Такі висновки свідчать про те, що позивачка не повинна нести тягар відповідальності через те, що посадові особи підприємств, де вона працювала, не встановили норми надоїв та обслуговування тварин або через незбереження ними документів про встановлення таких норм станом на день звернення за призначенням пенсії.

А відтак відсутність таких доказів не може позбавити позивачку права на соціальний захист.

Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 10 липня 2018 року у справі №709/1360/17, від 07 лютого 2019 року у справі №699/155/17.

На переконання суду, як рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 77 від 15 квітня 2022 року, так і рішення Комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 4 від 05 травня 2022 року в частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу та підтвердження періоду роботи позивачки з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року та періоду з 03 січня 2004 року по 31 грудня 2022 року з підстав відсутності підтверджуючих первинних архівних документів про встановлення норм обслуговування та їх виконання позивачкою, а також відсутності даних про заробітну плату, слід визнати протиправними.

Більше того, у довідці № 46 від 26 січня 2022 року, що видана комунальною установою «Томашпільський трудовий архів», містить інформація щодо нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1995 року по 2004 рік включно, що спростовує твердження відповідача про відсутність даних щодо нараховану заявниці заробітну плату.

Що ж до доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в рішенні від 15 квітня 2022 року № 77 в частині незарахування до пільгового стажу позивачки періоду її роботи з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року з тих підстав, що рішення по архівним довідкам приймаються відповідними Комісіями з питань підтвердження пільгового стажу при Головних управліннях Пенсійного фонду України, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до абзацу 8 пункту 20 Порядку № 637 у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється в порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На виконання вказаної вище норми постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Порядок № 18-1).

Так, пунктом 1 Порядку № 18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Пунктом 6 Порядку № 18-1 визначено, що основним завданням комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Відтак, зокрема, у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Отже, вирішення питання про зарахування до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві, яке ліквідоване без визначення правонаступника, віднесено до виключної компетенції комісій, що діють при Головних управліннях Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Водночас судом установлено, що КСП Вила, у якому починала працювати дояркою позивачка 07 березня 2000 року реорганізовано в СТОВ племзавод Вила, а в подальшому реформовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю племінний завод Вила. Вказане підтверджується записами, зробленими у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відтак КСП Вила, у якому позивачка розпочала роботу дояркою, неодноразово реорганізовувалось із визначенням правонаступника.

За приписами частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Отже, при реорганізації юридичної особи її права та обов`язки переходять до правонаступника.

Наведене свідчить про безпідставність посилань відповідача як на підставу для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивачки періоду її роботи з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2003 року з підстав того, що архівним довідкам має надаватись оцінка комісією про підтвердження пільгового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15 квітня 2022 року № 77 є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується незарахування до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2021 року включно. Окрім того, слід визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, від 05 травня 2022 року № 4.

Також задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2021 року включно, а також призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08 квітня 2021 року, тобто з дня звернення за пенсією, а не з 18 квітня 2022 року як на тому наполягає представник позивача.

До таких висновків суд дійшов з огляду на те, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 19 квітня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, а тому на її користь слід стягнути 496,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 992,40 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі по 248,10 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, пунктами 5.1 та 5.2 договору про надання правової допомоги № 01-14/06/2022 від 14 червня 2022 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Підрезою Іриною Василівною, передбачено, що вартість послуг за договором становить 5000 гривень. Вартість послуг сплачується замовником на рахунок виконавця або готівкою протягом одного банківського дня з моменту підписання договору.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на правничу допомогу робіт від 17 червня 2022 року сторони підтвердили, що адвокатом надано професійну правничу допомогу, а саме:

- здійснено юридичний аналіз наданих документів 1 година.

- опрацьовано законодавчу базу, сформовано правову позицію, проведено консультування щодо необхідності отримання додаткових доказів, проаналізовано судову практику в спірних правовідносинах 1 година;

- підготовлено процесуальні документи, а саме: позовну заяву, пояснення на відзив відповідача, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання юридичної допомоги 3 години.

Загальна погоджена вартість юридичної допомоги на виконання умов договору складає 5000 гривень.

Квитанцією до прибуткового касового ордера № 01 від 14 червня 2022 року підтверджується сплата позивачкою на користь адвоката коштів в сумі 5000 гривень.

Проте, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5000 гривень є досить завищеними.

Так, зі змісту попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на правничу допомогу від 17 червня 2022 року слідує, що адвокатом надавались довірителю такі послуги: юридичний аналіз документів; опрацювання законодавчої бази; формування правової позиції; консультування клієнта; підготовка та складання позовної заяви, пояснень на відзив та детального опису робіт (наданих послуг).

На думку суду, більшість наданих адвокатом послуг охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) є неспівмірним із складністю такої роботи (наданих послуг).

Відтак більшість послуг, що надавалися на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги, пов`язані із складанням позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про виконання роботи (надання послуг) у більшому обсязі.

Також варто врахувати й те, що пояснення на відзив в цій адміністративній справі від представника позивача не надходили, а тому витрати на підготовку такого процесуального документу не можуть включатися до складу витрат на правову допомогу.

Окрім того, адміністративна справа №120/4738/22 розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, а тому слід дійти висновку, що такий розмір є досить завищеним.

На переконання суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 1500 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості, а тому з кожного відповідача на користь позивачки слід стягнути по 750 гривень таких витрат.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 77 від 15 квітня 2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах в частині незарахування до пільгового стажу період роботи з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2021 року включно.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 4 від 05 травня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 08 квітня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, період з 21 червня 1996 року по 31 грудня 2021 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20987385)

Рішення суду в повному обсязі складено 25.01.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович