Справа № 404/1069/22
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1069/22
Номер провадження 2-а/404/19/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок № 14; ), за участю третьої тособи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича (місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок № 14), про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року. В обгрунтування позову зазначено, що на домашнюю адресу позивача прийшла оскаржувана постанова серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року, з якої вбачається, що 10.11.2021 року о 07 год. 07 хв. за адресою Н-23, км 2+998 Кіровоградська область зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 5 % (4,003 тон), відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки зазначає, що всупереч приписам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затверджену Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512 та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174, в постанові не зазначено марку, модель, державний номерний знак причепа, з яким рухався автомобіль, не вказано ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортних засобів, в постанові відсутні фактичні результати здійснення вагового контролю. Крім того позивач зазначає, що транспортний засіб MAN TGX 26.440 державний номерний знак НОМЕР_2 переданий згідно з договором № 1 найму (оренди) транспортного засобу від 02.01.2020 року в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Ентерпрайз Солюшн», і з того часу перебуває у фактичному володінні вказаного підприємства, а відтак позивач вважає, що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення. Позивач зазначає, що відповідно до товарно-транспортної накладної № 400 транспортний засіб здійснював перевезення кукурудзи, маса грузу становила брутто 43700 кг, тари 16740 кг, нетто 26960 кг. А згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху дозволено перевезення вантажів для встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах для контейнеровозів вагою понад 44 тон. Оскільки транспортний засіб рухався разом з причіпом KRONE AZ державний номерний знак НОМЕР_3 , отже для контейнеровозів рух за спеціальними правилами вимагається у разі якщо їх фактична масса становить понад 44000 кг. А відтак позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2022 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, виділено зі справи № 404/1069/22 (номер провадження 2-а/404/19/22) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України у самостійні провадження позовні вимоги позивача:

ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00009206 від 28.01.2022 року;

ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00009207 від 28.01.2022 року (а.с. 47).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 квітня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.48).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 квітня 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 11760 від 02.05.2022 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 15.04.2022 року (а.с.50-57).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 травня 2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. На підставі частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича (місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок № 14) (а.с. 58).

Через канцелярію суду представником відповідача подано відзив (вх. № 14894 від 03.06.2022 року; вх. № 25225 від 14.09.2022 року) на адміністративний позов, в якому останній заперечує проти задоволення позову, зазначає, що 10.11.2021 року о 07 год. 07 хв. за адресою Н-23, км 2+998 Кіровоградська область зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 5 % (4,003 тон), відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що саме позивач повинен нести відповідальність як власник транспортного засобу за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як згідно частини першої статті 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суб`єктом відповідальності є не водій, а відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу. Якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Постановою Кабінету Міністрів України № 1197 від 14.11.2018 року затверджено «Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача зокрема, є визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законом законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем. Внаслідок того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу MAN TGX 26.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , не повідомлялось, адміністративну відповідальність повинен нести керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, в даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомтрейд-Альянс», керівником якої є позивач. Щодо події і складу адміністративного правопорушення відповідач зазначає, що згідно інформаційної картки габаритно-вагового контролю на здвоєні осі транспортного засобу склало 20003 кг (12373+7630), що перевищує нормативний показник на 16 тон, що і відповідно було відображено в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Основним доказом є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови. Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленим чинним законодавством України, мають сертифікати перевірки типу, сертифікати відповідності та експертний висновок. Постанова ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає всім критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення, та пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень. Крім того відповідач зазначає, що товарно-транспортна накладна не може бути використана як доказ відповідності загальної маси транспортного засобу габаритно-ваговим вимогам під час руху транспортного засобу через автоматичний пункт, оскільки, по-перше, йдеться про різні проміжки часу, а саме: транспортний засіб міг бути довантажений або розвантажений, а отже, його фактична вага могла змінитись з моменту складення товарно-транспортної накладної, а по-друге, товарно-транспортна накладна сама по собі не є належним та допустимим доказом на підтвердження або спростування факту відповідності або невідповідності загальної маси транспортного засобу законодавчим вимогам. Щодо тверджень позивача про здійснення перевезення спеціальним контейнеровозом, відповідач зазначає, що доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням позивачем не надано. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками зробленими під час фіксації правопорушення. Разом з тим, відповідно до пункту 17.9 Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності договору- на підставі заявки, а при відсутності договору разового договору. Саме договори про перевезення вантажів контейнером є належними доказами надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, однак позивачем таких доказів не надано, а відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.59-71; 76-86).

В свою чергу представником позивача подано до суду письмові пояснення (вх. № 2238 від 24.01.2023 року), в якому останній зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні обов`язкові дані, зокрема відсутня інформація про дату і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, категорія транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична швидкість, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Отже вказані порушення при складанні постанови чітко визначають її протиправність. В доповненні до фактів та обставин описаних у позовній заяві, відносно відповідача встановлено ряд обставин, які не підлягають доказуванню згідно статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені в аналогічних справах відносно ОСОБА_1 . Крім того, зазначив, що вантажовідправником у товарно-транспортній накладній вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернокомтранс», а отже керівник вказаного товариства повинен нести адміністративну відповідальність, а не позивач (а.с.92-100).

В наданому до суду відзиві на позовну заяву міститься клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позов, який ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2023 року поновлено.

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача в поданих поясненнях (вх. № 2238 від 24.01.2023 року) зазначено про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с.92-100).

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислав Олегович в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 90-91), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавали.

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владиславом Олеговичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року, в якій зазначено, що 10.11.2021 року о 07 год. 07 хв. за адресою Н-23, км 2+998 Кіровоградська область зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідальна особа ( ОСОБА_1 ) якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 5 % (4,003 тон), відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 17000,00 грн (а.с.21).

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно з пунктом 7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі. Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

З огляду на викладене, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. №1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 №1174 (в ред. постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. №623).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 (далі - Порядок №1174).

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), відповідно частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-III (далі Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону № 3353-ХІІ до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як вказано вище, в цьому випадку під час проведення габаритно-вагового контролю встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без спеціального дозволу.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 р. № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено.

Вантаж, який перевозився позивачем, є кукурудза, тобто вантаж є подільним, адже може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Відтак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Вказане порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно пункту 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. № 1174, автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до пункту 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Згідно пунктів 13, 14 цього Порядку під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

При ухваленні рішення судом враховується відзив на позов, строк на подання якого поновлено судом. Отже, із доданих до відзиву на позов доказів вбачається фотознімки автомобіля позивача - MAN TGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухається на ділянці дороги Н-23 2+998, також зафіксовано зображення реєстраційного номеру НОМЕР_2 ; зображення загального вигляду транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт (а.с.84-85).

Технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, є Q-FREE HI TRAC ТMU4 WIM, 10022; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії - № UA.TR.001 35 376-21 до 10-09-2022 року (а.с.21).

У матеріалах справи наявні копії сертифікатів відповідності автоматичного приладу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-FREE HI TRAC ТMU4 WIM (а.с.80-81), копія сертифікату перевірки типу (а.с.82), та копія експертного висновку (а.с.83), а тому суд не вбачає підстав ставити під сумнів результати, які були зафіксовані даним приладом щодо габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача, яким перевозився вантаж.

Щодо доводів позивача про відсутність перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується товарно-транспортною накладною, суд зазначає, так позивачем долучено копію товарно-транспортної накладної № 180 від 29.11.2021 року (а.с. 35), за якою маса вантажу який перевозив автомобіль позивача становить (брутто 43700 кг.) при цьому товарно-транспортна накладна не є тим документом, що однозначно підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей. Тобто, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Крім того, позивачем долучено до позову договір найму (оренди) транспортного засобу № 1 від 02.01.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомтрейд-Альянс», в особі директора Гончаренка Сергія Сергійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ентерпрайз Солюшн», за яким орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування зокрема транспортний засіб MAN TGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.33-34).

Статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 «Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1197 від 14.11.2018 року підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.

Саме з ініціативи власника транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів вносяться відомості про належного користувача транспортного засобу.

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України із заявою про реєстрацію належного користувача даного транспортного засобу, і що така реєстрація не відбулася з вини суб`єкта реєстрації.

Разом з тим, за умови наявності користувача вказаного транспортного засобу, у відповідності до положень частини першої статті 279-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивач не був позбавлений можливості звільнитись від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адімінстративні правопорушення, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили користувач транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернувся б особисто до Держаної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З огляду на те що, позивачем такі дані до реєстру не вносились, позивач сам не заперечує того що є власником вказаного транспортного засобу, будь-яких дій визначених «Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» ОСОБА_1 , як власником транспортного засобу не вчинено, а тому в силу приписів статті 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення саме позивач, як власник транспортного засобу, є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

В обгрунтування власної позиції позивачем та його представником зазначено, що вантаж перевозився спеціалізованим вантажним контейнеровозом. Наведене, на думку позивача, свідчить про ту обставину, що максимально допустимим ваговим обмеженням є 44 тони, оскільки перевезення здійснювалось контейнеровозом.

Суд не приймає до уваги вказані посиланням та зазначає, що виокремлення в пункті 22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Так, розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Відповідно до розділу 19 «Правил перевезень продукції сільського господарства» зервнових вантажів перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

З матеріалів справи (а.с.35) вбачається, що в даному випадку перевезення кукурудзи (сипучого вантажу) провадилось насипом, тобто без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т та до 44 т.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, визначеною, в постанові від 29 січня 2020 року справа №814/1460/16.

Позивачем не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням. Окрім того, так само відсутні будь-які ознаки перевезення контейнерів на зображеннях транспортного засобу в момент вчинення правопорушення.

Крім того, пунктом 17.9 «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. При цьому позивачем такого договору до позову не долучено, що виключає підтвердження факту перевезення вантажу спеціалізованим контейнеровозом.

Необґрунтованими є посилання про невідповідність змісту постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція), оскільки Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції, оскільки містить дату та час та місце вчинення правопорушення, дані про транспортний засіб та особу, що вчинила правопорушення, саму суть вчиненого правопорушення, інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення. Повна інформація міститься на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.Ua/r/a/BM0006261 від 06.01.2022 року (а.с.21), про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, позивачем доказів зворотнього не надано, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року, та, відповідно, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги» статтями, 132-1, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 72, 73, 75, 76 ,77, 139, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок № 14; ), за участю третьої тособи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича (місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок № 14), про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00006261 від 06.01.2022 року, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 25.01.2023 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда