Справа № 380/14605/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14605/22 пров. № А/857/16453/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року про повернення його позовної заяви до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 02 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 рік;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018, 2019 рік;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення за 2016, 2017 рік;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням індексації грошового забезпечення за 2018, 2019 рік;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХП «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням індексації грошового забезпечення та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків, а саме: додати до позовної заяви докази, на яких грунтуються позовні вимоги, та подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав його поновлення, а також доказів поважності причин пропуску.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суддя виходив з того, що позивачем у встановлений судом строк не було усунуто недоліків позовної заяви.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу судді від 02 листопада 2022 року про повернення його позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зазначає, що ним подано суду заяву, в якій звернув увагу, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки позовна заява подана в межах тримісячного строку з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Окрім того зазначає, що на вимогу судді подав заяву, в якій просив зобов`язати відповідача надати суду необхідні документи щодо розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та перевіряє позовну заяву на відповідність вимогам до позовної заяви, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу.

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків, зокрема, подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав його поновлення.

На виконання вказаної ухвали судді, позивач подав заяву, в якій пояснив свою позицію щодо строків звернення до суду із заявленим ним позовом. Вважає, що з урахуванням внесених до статті 233 Кодексу Законів про працю України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ від 1 липня 2022 року змін обчислення тримісячного строку звернення до суду слід здійснювати з 20 липня 2022 року. Тому строк звернення до суду з цим позовом не пропущений.

Разом із тим, на думку апеляційного суду, позивач вимоги суду, зазначеної в ухвалі від 24 жовтня 2022 року, у повній мірі не виконав.

Так, в ухвалі від 24 жовтня 2022 року про залишення позовної заяви без руху суддя зобов`язав позивача надати суду докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

На виконання цих частин вимог вказаної ухвали позивачем подано заяву щодо надання доказів, згідно якої просить зобов`язати відповідача надати суду докази зазначені в ухвалі суду від 24 жовтня 2022 року про залишення позову без руху.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому частиною 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Позивач вправі самостійно звернутись до відповідача за отриманням копій зазначених документів (за відсутності їх у позивача), а у разі відмови у такому клопотанні надати відповідні докази суду та клопотати про витребування доказу.

Апеляційний суд погоджується з позицією судді першої інстанції щодо того, що позивач забезпечений професійною правничою допомогою, тому збір доказів та виконання вимог процесуального закону не є обтяжливим чи невиконуваним обов`язком. Окрім того, доказів відмови відповідача щодо надання необхідних документів суду позивачем не надано.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанці про невиконання вимог ухвали про залишення без руху позовної заяви та наявність підстав для її повернення заявнику.

Відповідно пункту 9 частини 4 статті 169 та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки судді суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддя суду першої інстанції, вирішуючи вказане процесуальне питання, мав достатні підстави для висновку про можливість повернення позовної заяви ОСОБА_1 , а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі № 380/14605/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. В. Кухтей
Н. М. Судова-Хомюк