Справа № 285/4618/21
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №285/4618/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 11.07.2022 р. (а.с. 91-166), просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4655498 від 18.08.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до даної постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме за порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Позивач в позові вказує, що вимірювання швидкості, з якою рухався автомобіль, було здійснено за допомогою вимірювального пристрою TruCam, який працівник поліції тримав в руці, що є неправомірним. Позивач вказує, що законодавчо не визначено порядок використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam працівниками патрульної поліції, а також вказаний пристрій не пройшов необхідну сертифікацію.

ОСОБА_1 зауважує, що відповідач здійснював вимірювання швидкості на автодорозі не обладнаній дорожнім знаком 5,70 «Фото, відеофіксування порушень».

Крім того, позивач посилається на те, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка визначена ст.ст. 278, 279 КУпАП, не був складений протокол про адміністративне правопорушення, жодних прав роз`яснено йому не було, він був позбавлений можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та надати письмові заперечення.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.07.2022 р. відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.09.2022 р. замінено відповідача на Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, у зв`язку з чим дану адміністративну справу передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

04.11.2022 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022 року, дану справу, яка надійшла до Богунського районного суду м. Житомира 03.11.2022 року, було передано на розгляд судді Стрілецькій О.В.

Ухвалою судді від 07.11.2022 р. справу прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не подали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

26.01.2023 р. представник відповідача Іваненко О.В. направив до суду заяву, в якій просить під час ухвалення рішення у справі врахувати поданий ними відзив на позовну заяву, який направлявся на адресу Корольовського районного суду м. Житомира.

В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, який був направлений представником відповідача на адресу Корольовського районного суду м. Житомира (а.с. 114-118), згідно якого відповідач проти задоволення позову заперечує.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що 08.08.2021 року під час несення служби за адресою: автодорога М-06 «Київ- Чоп» 211 км. інспектор 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Вигівський Я.В. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008459) виявив порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки «BMW 528і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 160 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 110 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Доказом вчинення правопорушення є фотознімки та відеозапис, на якому зафіксований транспортний засіб, який перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкості руху для населеного пункту. Також у відзиві зазначено, що фотофіксація здійснювалась в межах граничних допустимих показників +/-2 км/год.

У відзиві на позовну заяву також зазначено, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Відеозапис правопорушення з приладу TruCam інспектор поліції представив позивачу на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Всупереч твердженням позивача про недозволеність здійснювати вимірювання швидкості на вказаний прилад, тримаючи його в руках, представник відповідача пояснив, що в Інструкції з використання приладу TruCam зазначається, що прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCam створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак, не можна стверджувати, що використання такого приладу з рук є порушенням, коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки, ніж передбачено виробником, у випадку недостатньої стійкості прилад видає повідомлення про помилку.

Представник Іваненко О.В. зауважив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 пройшов повірку. Відповідно до сертифікатів відповідності, виданих ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС008459 пройшов калібровку та є придатним до застосування. До відзиву на позовну заяву представник відповідача долучив копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС008459, Експертних висновків на даний прилад від 24.12.2020 року.

У відзиві вказано, що твердження позивача щодо вимірювання швидкості не в зоні дії попереджувального знаку фото-, відеофіксації порушень дорожнього руху, є безпідставним, оскільки на ділянці дороги, по якій рухався позивач, встановлений дорожній знак "5.70", на підтвердження чого долучив лист Служби автомобільних доріг у Житомирській області.

Також представник відповідача вказує, що будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови інспектором допущено не було, закон дозволяє процедуру спрощеного провадження, якою передбачено фіксацію правопорушення, розгляд справи та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці його вчинення, без складання протоколу. Позивач був ознайомлений з його правами, йому була надана можливість залучити в телефонному режимі адвоката та надати письмові заперечення.

Представник Управління патрульної поліції у Житомирській області вважає винесену постанову про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою, а доводи позивача не підтверджені належними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

На підтвердження заперечень проти позову відповідач направив до суду також компакт-диск, який містить відеозапис «Відео Трукам №_В4200_0818_170853», Роздруківки фото з приладу Трукам (а.с. 113, 115).

Інших заяв по суті спору не надійшло.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 18.08.2021 року інспектор 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Вигівський Я.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4655498, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної вище постанови 18.08.2021 року о 17:08 год, керуючи транспортним засобом марки «BMW 528 і», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі М-06 «Київ -Чоп» 211 км, с. Броники, рухаючись зі швидкістю 160 км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.45 в населеному пункті, чим перевищив швидкість на 110 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму. Дане правопорушення зафіксовано на прилад Трукам 008459. В постанові зазначено, що до неї додається фото порушення Трукам, відео Бодікамера АМ-00154.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач до відзиву на позовну заяву додав компакт-диск, який містить відеозапис «Відео Трукам №_В4200_0818_170853», Роздруківки фотокарток з приладу "Трукам", які, на думку відповідача, підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також фотокартки розташування дорожніх знаків "5.70" в населеному пункті Броники.

Дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, оглянувши фотознімки, відеозаписи, надані представником відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положення п.1.10 Правил дорожнього руху визначає значення термінів, зокрема: населений пункт, забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Згідно з п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до положень ч.4 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються позивачем в тексті позовної заяви, що він, керуючи автомобілем марки «BMW 528 і», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі М-06 «Київ -Чоп» 211 км, с. Броники був зупинений інспектором поліції за перевищення дозволеної швидкості руху за понад 50 км/год, що утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Наданий відповідачем відеозапис та фотокартки дають можливість ідентифікувати державний номерний знак автомобіля, який на ньому зображений, а також його марку, колір, модель та швидкість руху в момент вимірювання, яка становила 160 км/год, що на 110 км/год перевищувало допустиму швидкість руху в населеному пункті, в якому він рухався, що є порушенням вимог п.12.4 Правил дорожнього руху. На фотокартках в автоматичному режимі зафіксований населений пункт, в якому рухається автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_2 , номер траси НОМЕР_3 , географічні координати, на який пристрій здійснена фіксація (а.с. 113, 115).

Надані відповідачем відеозапис та фотокартки суд визнає є належними та допустимими доказами наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення - перевищення швидкості руху в межах населеного пункту, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП. Суд зауважує, що у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що перевищення швидкості зафіксовано на прилад ТruCAM, до постанови додається відеозапис ТruCAM, що відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

Суд вважає, що з наданих представником відповідача доказів доведено, що позивач рухався з перевищенням встановленої швидкості на 110 км/год. Так, з наданих суду фотокарток та відеозапису безперечно встановлено, що саме засобом вимірювання швидкості зафіксований автомобіль марки ««BMW 528і», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також суд вважає за необхідне зазначити, що керування транспортним засобом в межах населеного пункту зі швидкістю 160 км/год є неприпустимим і може призвести до створення аварійної обстановки з невідворотними наслідками.

Суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивача щодо неправомірності використання працівником патрульної поліції вимірювального пристрою TruCam з огляду на наступне.

Пунктом 9 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В той же час, ні норми КУпАП, ні норми Закону України "Про Національну поліцію" не містять заборони на використання будь-яких інших засобів вимірювальної техніки, як і не містять покладеного імперативного обов`язку для можливості використання лише стаціонарно встановленої техніки.

Матеріалами справи підтверджено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС008459 пройшов повірку відповідно до свідоцтв про повірку, згідно експертних висновків може використовуватись для вимірювання швидкості (а.с. 120-128).

Крім того, зі змісту Інструкції з використання лазерного вимірювача TruCam вбачається, що коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки, ніж передбачено виробником, у випадку недостатньої стійкості лазеру, прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними даними вимірювання.

Зі змісту свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС008459 вбачається, що максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год (а.с. 126).

При цьому суд звертає увагу, що похибка є однаковою як для використання засобу вимірювальної техніки в ручному, так і в автоматичному режимах.

Виходячи з технічної характеристики даного засобу вимірювальної техніки, навіть наявність можливої похибки +/- 2 км/год при швидкості, з якою рухався позивач - 160 км/год, не виключає вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки дозволена швидкість руху в населеному пункті становить 50 км/год.

Суд відхиляє доводи позивача, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснювався не в місцях, які облаштовані дорожнім знаком «5.70» про здійснення фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Згідно листа заступника начальника Служби у справах автомобільних доріг в Житомирській області №05-03/87 від 14.01.2020 р. та долученої до нього інформації щодо розміщення дорожніх знаків вбачається, що автодорога М-06 «Київ -Чоп» 211 км, с. Броники облаштована дорожнім знаком «5.70» (а.с. 129-130).

Зазначене також підтверджується змістом електронних файлів з фотокартками, які надані відповідачем на диску, з яких вбачається, що в населеному пункті Броники розміщені попереджувальні знаки "5.70".

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Дорожній знак «5.70» «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, та відноситься до категорії інформаційно- вказівних знаків.

Суд звертає увагу позивача, що Закон України "Про Національну поліцію" не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху, що свідчить про безпідставність посилань на протиправність спірної постанови у зв`язку з відсутністю доказів наявності на місці фіксації перевищення швидкості дорожнього знаку « 5.70».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження власних доводів, що є також його обов`язком в силу приписів ст.ст. 77, 78 КАС України.

Не знайшли свого підтвердження посилання позивача, що відповідач не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що доводи позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення та без складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не ґрунтуються на положеннях ст. 258 КУпАП, є безпідставними, а тому не заслуговують на увагу.

За загальним правилом, згідно з ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В той же час, частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.4 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення та без складання протоколу. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Подібний за змістом правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, який відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає до застосування судом.

Щодо доводу позивача про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині порушення права на вільний вибір користуватися юридичною допомогою адвоката для захисту, не надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, обмеженні права на надання письмового пояснення, на надання доказів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В постанові про накладення адміністративного стягнення міститься підпис позивача про те, що він отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зауважень щодо процедури розгляду, порушення прав чи бажання надати письмові пояснення чи ОСОБА_2 в постанові не вказав, хоча мав таку можливіть.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17, від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, які відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають до застосування судом.

Отже, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що дії відповідача за встановлених фактичних обставин призвели до суттєвого порушення прав позивача, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, позивач, всупереч вимогам ст.ст. 77, 78 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, порушивши Правила дорожнього руху України, судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з істотним порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу, що згідно з матеріалами справи позивач, як водій транспортного засобу, яке належить до джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та її законів, в тому числі Правил дорожнього руху, а в разі допущення правопорушення нести встановлену відповідальність за вчинене і не може бути звільнений відповідальності виключно з формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 42, 43, 74, 77, 99, 139, 242-246, 286, КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя О.В. Стрілецька