Справа № 340/4412/22
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4412/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі Позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (також Відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:
1) визнати протиправним і скасувати наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №94 від 13 червня 2022 року "Про результати службового розслідування за фактом зниклим безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ";
2) зобов`язати Відповідача провести повторне розслідування загибелі молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка сталась 28.05.2022 року поблизу смт. Борівське Сєвєродонецького району Луганської область в період проходження військової служби під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 332 від 27.10.2021, та з врахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що факт загибелі її чоловіка ОСОБА_2 від отриманих мінно-вибухових поранень під час мінометного обстрілу є підтвердженим, зокрема військовослужбовцями, які стали очевидцями загибелі чоловіка. Вказане свідчить, що спірний наказ не відповідає фактичним обставинам, тобто є необґрунтованим і незаконним, а тому підлягає скасуванню.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Відповідач у поданому до суду відзиві зазначив, що юридично встановленим моментом смерті є внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. В той же час, підставою для внесення відомостей є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, але скласти такий документ відносно ОСОБА_2 не було можливості, оскільки тіло загиблого військовослужбовця залишилось на бойових позиціях через високу інтенсивність обстрілів противника. Оскільки військовослужбовець фактично був відсутній у частині, відсутні правові підстави державної реєстрації акту цивільного стану смерті особи, тому в ході службового розслідування, з`ясувавши обставини зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , прийнято рішення вважати таким, що пов`язане з виконанням бойового завдання при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Будь-які достатні докази, на які у своєму позові посилається Позивачка, не мають значення до складення документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою у відповідності до вимог ст. 17 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану". Принципова незгода Позивача із висновками службового розслідування, що здійснені у відповідності до норм чинного законодавства не свідчать про будь-яку неправомірність в діях Відповідача, також Відповідач не несе і не може нести будь-яку відповідальність за неточності чи правові колізії у чинному законодавстві. З огляду на вищевикладене, службові особи військової частини діяли у відповідності до чинного законодавства, коли за результатами службового розслідування складали відповідне сповіщення про зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 , підтвердження його загибелі можливе у випадку виявлення тіла військовослужбовця або ж у випадку набуття чинності рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (а.с.87-99).
Позивачка подала відповідь на відзив, в якій не погодилась з позицією Відповідача.
Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що молодший сержант ОСОБА_2 на підставі наказу від 25.02.2022 № 23 з 25.02.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.133).
27.05.2022 військовослужбовець ОСОБА_2 зник безвісти, перебуваючи в зоні бойових дій, а саме в н.п. Боровська, Луганської області, за фактом чого розпочато кримінальне провадження (а.с.134).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 89 від 05.06.2022 року було призначено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи на бойовій позиції (а.с.132).
За результатами проведення службового розслідування складено Акт від 13.06.2022 (а.с.145-148), з якого вбачається, що відповідно бойового розпорядження 57 омпбр №327/22 дск від 23.05.2022 року пов`язаного з виконанням бойового завдання поблизу смт. Борівське Сєвєродонецького району Луганської області при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, молодший сержант ОСОБА_3 перебував на бойовій позиції зі зброєю та в засобах захисту.
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 командир 3 відділення З взводу 3 роти молодший сержант ОСОБА_4 своїм рапортом від 12.06.2022 вх. 1029 від 15.06.2022 вказує, що 28.05.2022 під час масованого, мінометного обстрілу вогневих позиції роти поблизу АДРЕСА_1 взводу 3 стрілецької роти молодший сержант ОСОБА_3 отримав мінно-вибухове поранення, які за зовнішніми ознаками були не сумісні з життям. При первинному огляді ОСОБА_5 не виявив пульсу та дихання у ОСОБА_6 ..
Вказаний ОСОБА_7 перебіг подій щодо обставин отримання поранень молодшим сержантом ОСОБА_8 також підтверджуються рапортами: стрільця 2 відділення 3 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 вх 981 від 04.06.2022; стрільця 2 відділення 3 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_10 вх 978 від 04.06.2022; стрільця 3 відділення 3 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 вх 979 від 04.06.2022; стрільця 1 відділення 3 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_12 вх 980 від 04.06.2022.
Зі їх слів через щільний танковий та мінометний обстріл, який не припинявся, вище вказані військовослужбовці були змушені відступити на більш безпечні позиції. Тіло молодшого сержанта ОСОБА_13 евакуювати з позицій не виявилось можливим. На позиції ОСОБА_14 перебував в засобах захисту. На телефоні дзвінки не відповідає. Місце знаходження не відомо. Особиста зброя військовослужбовця відсутня. Зв`язок з даним військовослужбовцем втрачено 28.05.2022. На ТELEGRAM каналі "Z Сводки ополчення Новороссии (ДНР, ЛНР, Украйна, Война)" посилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 , опубліковуються відео із полоненими військовослужбовцями Збройних Сил України, серед яких не було ідентифіковано молодшого сержанта ОСОБА_6 ..Ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.429 "Самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю", та ст. 430 "Добровільна здача в полон" в діях зазначених військовослужбовців не вбачається.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №94 від 13.06.2022 "Про результати службового розслідування за фактом зниклим безвісті молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 " службове розслідування визнано завершеним. Зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 вважати таким, що пов`язане з виконанням бойового завдання при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації; обліковувати його як такого, що з 28.05.2022 року зник безвісті (а.с.149-150).
14.06.2022 складено сповіщення про зникнення безвісті №11, яким Позивачку сповіщено про те, що ОСОБА_2 зник безвісти 28.05.2022 поблизу н.п. смт. Борівське Сєвєродонецького району Луганської області (а.с.144).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №161 від 15.07.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_2 з 28.05.2022 увільнено від займаної посади із залишенням у списках військової частини та зараховано у розпорядження командира військової частини військовослужбовців, які зникли безвісти при виконанні бойового завдання та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (а.с.100).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону його дія поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України.
Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено початок і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.
Згідно із частиною 1 статті 24 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) початком проходження військової служби вважається, зокрема: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Частиною 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі, в тому числі: безвісної відсутності до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.
Слід зазначити, що наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, згідно пункту 3 якої Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Таким чином, службове розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 проведено відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за № 1503/31371.
Як встановлено, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.06.2022 року № 94 зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 визнано таким, що пов`язане з виконанням бойового завдання при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації; обліковувати його як такого, що з 28.05.2022 року зник безвісті (а.с.149-150).
Позивачка не погоджується з тим, що командування Відповідача у вказаному наказів визнало її чоловіка ОСОБА_2 зниклим безвісті, а не загиблим. Також, протиправний наказ на її думку порушує право її родини на гарантований державою і передбачений чинним законодавством соціальний захист у разі загибелі військовослужбовця.
Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за № 611/25388, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України (далі Інструкція № 333).
Пунктом 2.9 Інструкції № 333 передбачено, що виключення зі списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: військовослужбовців, які померли від хвороб, загинули унаслідок трагічного випадку, - з дня смерті (загибелі) після отримання документів, що засвідчують смерть (загибель).
Відповідно до п. 7.1 Інструкції № 333, командир військової частини зобов`язаний у день смерті (загибелі), зникнення безвісти, захоплення в заручники або полон, інтернування військовослужбовця особисто повідомити письмово та через засоби зв`язку військового комісара за місцем проживання сім`ї померлого (загиблого), зниклого безвісти, захопленого в заручники або полон, інтернованого дату і причину смерті(обставини загибелі, зникнення безвісти, захоплення в заручники або полон, інтернування) військовослужбовця.
Смерть (загибель) військовослужбовця повинна бути зареєстрована в органах РАЦС, а для тих, які перебувають за кордоном, - у дипломатичних представництвах (консульських установах) України (п. 7.2 Інструкції № 333).
Згідно з п.7.5 Інструкції №333, сповіщення (додаток 32) на померлих (загиблих), зниклих безвісти, захоплених у заручники або полон, інтернованих військовослужбовців складається у двох примірниках. Перший примірник разом із свідоцтвом про смерть, отриманим з дипломатичних представництв (консульських установ) України (у разі смерті за кордоном), надсилається до військових комісаріатів за місцем проживання членів сімей (близьких родичів) померлих (загиблих), зниклих безвісти, захоплених у заручники або інтернованих протягом доби після отримання достовірної інформації про смерть (загибель), зникнення безвісти, захоплення в заручники або полон, інтернування.
Надсилати сповіщення безпосередньо сім`ям померлих (загиблих), зниклих безвісти, захоплених у заручники або полон, інтернованих або їхнім близьким родичам категорично забороняється.
Якщо місце проживання сім`ї померлого (загиблого), зниклого безвісти, захопленого в заручники або полон, інтернованого невідоме або померлий (загиблий), зниклий безвісти, захоплений у заручники або інтернований військовослужбовець не мав сім`ї чи близьких родичів, сповіщення надсилається до військового комісаріату за місцем прийняття (призову) померлого (загиблого), зниклого безвісти, захопленого в заручники або інтернованого військовослужбовця.
Сповіщення підписується командиром і начальником штабу військової частини та засвідчується гербовою печаткою. На померлих (загиблих) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, крім того, надсилаються особові справи та витяги з наказів про виключення зі списків особового складу військової частини. Другий примірник сповіщення зберігається у справі військової частини.
Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI (далі Закон № 2398-VI).
Статтею 9 цього Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Частиною 1 статті 12 Закону № 2398-VI передбачено, що внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.
При цьому, згідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940, підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Таким чином юридично встановленим моментом смерті є внесення відомостей про смерть відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. При цьому, підставою для внесення таких відомостей є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Отже, оскільки у Відповідача станом на день винесення спірного наказу були відсутні належним чином складені документи про смерть військовослужбовця ОСОБА_2 , передбачені законодавством, правові підстави обліковувати його як загиблого відсутні.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Враховуючи вищевказане, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок виконання бойового завдання при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації, такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Л.І. Хилько