Справа № 761/27112/22
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/359/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Пономаренко Н.В. розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому позивач з урахуванням нової редакції позовної заяви просив суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №438718 від 24.11.2022 року, інспектора Управління патрульної поліції м. Києва якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП та стягнути судовий збір.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовувала тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №438718 від 24 листопада 2022 року інспектора в№1 р№1 б№2 п№1 Управління патрульної поліції у місті Києві департаменту патрульної поліції старшого сержанта Гридіна Є.О. ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00грн. за те, що 24.11.2022р. о 15 годині 50 хвилин по вулиці Велика Васильківська, 118, місто Київ, вона керувала легковим автомобілем INFINITI ЕХ25 реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі виданого вперше посвідчення водія НОМЕР_2 , термін дії якого закінчився 12.11.2022р., чим, на думку інспектора патрульної поліції, порушила вимоги п.п. а) п. 2.1. Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивачем зазначено, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, виходячи з наступного: - о 15 годині 50 хвилин 24 листопада 2022 року по вулиці Велика Васильківська 118, місто Київ, під час перевірки документів на право керування позивачем легковим автомобілем INFINITI ЕХ25 реєстраційний номер НОМЕР_1 інспектору патрульної поліції старшому сержанту Гридіну Є.О., на його вимогу, були пред`явлені наступні документи: - посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 8042 12.11.2020р., на ім`я ОСОБА_1 ; - свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу INFINITI ЕХ25 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - паспорт для виїзду за кордон. Інспектором на нагрудну відеокамеру здійснювалося відеофіксація перевірки документів та спілкування, про що ним зроблено запис в оскаржуваній постанові. Ознайомившись з вищезазначеними документами, інспектор заявив, що термін дії посвідчення водія НОМЕР_2 закінчився 12.11.2022р., а тому вказане посвідчення недійсне в в`язку з закінченням терміну його дії та воно (посвідчення) не дає право позивачу керування легковим автомобілем, а тому, на його думку, вона порушує п.п. а) п. 2.1. Правил дорожнього руху України, так як не має при собі посвідчення водія на право керування легковим автомобілем.

У позовній заяві зазначено, що усні доводи про наявність у позивача права на керування легковим автомобілем на підставі пред`явленого посвідчення на період дії воєнного стану інспектором до уваги прийняті не були. В обґрунтування незаконності постанови позивач зазначила, що на час її складання вона мала право керувати транспортним засобом, оскільки згідно з нормами постанови Кабінету Міністрів України №184 від 03.03.2022, у період воєнного стану особа допускається до керування транспортним засобом за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого вперше, строк дії якого закінчився.

Позовна заява мотивована тим, що позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора патрульної поліції, бо вважає себе невинною, постанову серія БАД №438718 від 24.11.2022 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріально права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ст.ст. 159,162 КАС України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав копію позовної заяви та ухвалу суду від 12.12.2022 року - 02.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим зворотнім повідомленням про вручення.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.6 ст. 162 КАС України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.11.2022 року інспектором в. №1 р. №1 б. №2 п. №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшим сержанта Гридіним Є.О. винесено постанову серії БАД № 438718 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, згідно з якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

При цьому, як зазначено у вказаній постанові, що 24.11.2022 року о 15 год. 55 хв. за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 118 водій, керуючи транспортним засобом Infiniti EX25, д.н.з. НОМЕР_1 , водій керував транспортним засобом не маючи права керування цим транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України..

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), мають ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжено.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови КМУ № 184 від 03.03.2022 встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 12.11.2020 року вперше на 2 роки, строк дії якого закінчився під час дії воєнного стану, а саме 12.11.2022.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що, хоча станом на 24.11.2022р. строк дії водійського посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 закінчився, однак в силу приписів Постанови КМУ №184 від 03.03.2022р. вона мала право керувати транспортним засобом категорії «В», яким і являється автомобіль Infiniti EX25, д.н.з. НОМЕР_1 . Інспектором поліції під час винесення оскаржуваної постанови, цього не було прийнято до уваги.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у оскаржуваній постанові, не надано будь-якої оцінки поясненням позивача.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 24.11.2022р., в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів. При цьому такі докази не були надані відповідачем.

Між тим, відповідач по справі не подано відзиву та доказів в обґрунтування наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, суду надано не було.

З урахуванням наведеного, в даному випадку слід окремо зазначити, що відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем, в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, за викладених у постанові обставин, на думку суду, є недоведеним та не тягне за собою відповідальність за визначеною частиною статті КУпАП.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, інспектором не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, у встановлений строк відзив на позов, із викладенням заперечень проти нього, не подав.

В даному випадку, суду не надано доказів наявності в діях позивача усіх ознак складу правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП, викладених в оскаржуваній постанові від 10.09.2021 року обставин.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за викладених у постанові обставин, на думку суду, є недоведеним та не тягне за собою відповідальність за визначеною частиною ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії БАД № 438718 від 24.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України.

Водночас, на підставі положень ч.2 ст.9 КАС України, у взаєморозумінні із вимогами п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог і з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, також прийшов до висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови 24.11.2022 року серії БАД № 438718, відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України.

Відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. ст. 38, 122, 251, 254, 280, 289 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, - задовольнити.

Постанову від 24.11.2022 року серії БАД № 438718, винесену інспектором в. №1 р. №1 б. №2 п. №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшим сержанта Гридіним Є.О. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст.126 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 24.11. 2022 року серії БАД № 438718.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві (03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9, код ЄДРПОУ ), за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції: на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у місті Києві, 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9.

Суддя: