Справа № 120/8607/22
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 січня 2023 р. Справа № 120/8607/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років від 04.10.2022 за № 51 у відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", у розмірі 90% від розміру заробітної плати, без обмеження її максимальним розміром, на підставі довідки № 21-ф-447 від 08.12.2021 про складові заробітної плати, виданих Вінницькою обласною прокуратурою.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.11.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив представник ГУ ПФУ у Вінницькій області вказав, що відповідно до ч. ч. 1, 2 та 8 ст.86 Закону №1697 прокурори мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у томі числі стаж роботи на посадах прокуратури не менше 15 років.

Разом з тим, згідно наданих позивачем документів вислуга років, що дає право на пенсію відповідно до ст.86 Закону №1697 станом на 27.09.2022 (день звернення із заявою про призначення пенсії) становила 24 роки 07 місяць 12 днів.

Також повідомлено, що до загального страхового стажу позивача зараховано половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі юридичної освіти денної форми навчання, а саме стаж навчання позивача в Національному університеті "Одеська юридична академія", що відображена в довідці №711-23 від 21.07.2022.

З огляду на зазначене, представник відповідач вважає, що головним управлінням правомірно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу вислуги років визначеного ст.86 Закону №1697.

Окремо, представник ГУ ПФУ у Вінницькій області у відзиві на позовну заяву зауважив на тому, що із заявою про призначення пенсії за вислугою років позивач звернувся лише 27.09.2022, а відтак в пенсійного фонду не було підстав для розгляду питання про призначення ОСОБА_1 пенсії з 17.09.2020.

Щодо виплати пенсії без обмеження, представник відповідача зазначив, що відповідно до п.5 ч.15 ст. 86 Закону №1697 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Крім того, представник ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначив, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років від 04.10.2022 за № 51, за принципом екстериторіальності, винесено іншою юридичною особою, а саме: Головним управлінням Пенсійного фонду у Харківській області.

Ухвалою від 18.11.2022 залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Встановлено ГУ ПФУ в Харківській області 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Крім того, витребувано в відповідачів детальний розрахунок розміру загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 , із наданням інформації з приводу зарахування/не зарахування до відповідного стажу роботи половину строку навчання позивача у вищих навчальних закладах деної форми навчання (період з 01.09.1997 по 01.01.2001).

На виконання вимог ухвали від 18.11.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області надало детальний розрахунок розміру загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 , відповідно до якого зазначена інформація, в тому числі, з приводу зарахування/не зарахування навчання позивача у вищих навчальних закладах денної форми навчання (вх. 56992 від 25.11.2022).

11.01.2023 на адресу суду від ГУ ПФУ в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому пенсійний фонд просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів які є аналогічними тим, що були наведені ГУ ПФУ у Вінницькій області у раніше поданому відзиві.

Також, 26.01.2023 від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшли додаткові пояснення (надана додаткова інформація) до відзиву по даній адміністративній справі. Зокрема, представник пенсійного фонду звернув увагу на те, що відповідно до наданого раніше розрахунку, стаж ОСОБА_1 на посадах прокурорів/слідчих становить 19 років 3 місяці 20 днів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

27.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991.

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України при опрацюванні заяв про призначення або перерахунок пенсій застосовують принцип екстериторіальності.

Екстериторіальність передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 за № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто ГУ ПФУ у Харківській області та прийнято рішення №51 від 04.10.2022 про відмову у призначенні пенсії. Дане рішення мотивоване тим, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів на менше 15 років. Разом з тим, у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж роботи, який зараховується до вислуги років.

Позивач не погоджується із таким рішенням та вважає, що пенсія йому має бути призначена з 17.09.2020 (дата здобуття необхідного страхового стажу в кількості 20 років), оскільки згідно положень ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 у (в редакції Закону №1130-VI від 09.08.2003) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутись з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом положень ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що на час початку проходження позивачем служби в органах прокуратури, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII (далі - Закон №1789), який був чинний до 14.07.2015.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 2 ст. 50-1 Закону №1789 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 та 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Коригування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії (ч.3 ст.50-1 Закону №1789).

08 липня 2011 року Верховною Радою України прийнятий Закон України № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року.

Підпунктом 4 пункту 6 розділу II Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 3668-VI внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а саме частину першу статті 50-1 замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії" (ч.2 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" із змінами, внесеними Законом України № 3668-VI).

Отже, з 01.10.2011 державою запроваджено поступове збільшення на період до 01.10.2020 вислуги років, яка дає право на пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури незалежно від віку.

14.10.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII (далі - Закон №1697), який набрав чинності 15.07.2015.

Так, зокрема, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 86 Закону №1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до пп.1 п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону №1697 визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, з вищенаведених норм законодавства вбачається, що відповідно до положень ст.50-1 Закону №1789 право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми мали прокурори та слідчі прокуратури зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

В той же час, відповідно до ст.86 Закону №1697 право на пенсійне забезпечення за вислугу років виникає у позивача за умови наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд доходить висновку, що положення Закону № 1697 від 14.10.2014 звужують зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури порівняно з попередньою редакцією Закону № 1789.

В даному випадку, відмова відповідача в оскаржуваному рішенні базувалась на тому, що вислуга років позивача складає 24 роки 7 місяців 12 днів, а тому в нього не має права на призначення пенсії. Відповідна аргументація знайшла своє відображення в поданих відповідачами відзивах на позовну заяву.

Надаючи оцінку відповідним аргументам сторони відповідачів та оскаржуваному рішенню в цілому, суд зазначає, що застосовуючи положення Закону України "Про прокуратуру" в часі, слід виходити з того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У свою чергу, застосування Закону 1697-VII, яким збільшено стаж роботи, що надає право на пенсію за вислугу років, та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за № 3668-VI, фактично є звуженням прав позивача, оскільки таке право ним набуто за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за № 1789-XII при наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі, стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Суд зазначає, що право на призначення та виплати пенсії, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у значенні цього положення, отже, не призначення та невиплата пенсії є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Сук проти України" від 10.03.2011 (за заявою № 10972/05), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» ( рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та проти Греції» та «Малама проти Греції». «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12 липня 2001 року у справі «Ганс-Адам 11 проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копецький проти Словачини»).

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, є підстави стверджувати про наявність "законних сподівань", оскільки, наявний стаж роботи позивача на посадах органів прокуратури передбачає право на призначення та виплату пенсії за вислугою років, а положення ст. 86 Закону № 1697, фактично звужує право позивача на призначення та виплату позивачу пенсії за вислугу років.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положеннями ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 у справі щодо права на пільги та №5-рп/2002 від 20.03.2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 06.10.2000, № Rec (2000)19 зазначено, що "у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури".

Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.2001 № 12-рп/2001 зазначив, що стале забезпечення фінансування судів з метою створення належних умов для їх функціонування та діяльності суддів, а також, зокрема, органів прокуратури, робота яких тісно пов`язана з діяльністю судів, є однією з конституційних гарантій реалізації прав і свобод громадян, їх судового захисту (абз. 5 п. 4 мотивувальної частини).

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції вперше у рішенні у справі "Міллер проти Австрії" від 16.12.1974, де суд встановив принцип згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Правова позиція суду була підтверджена і у рішенні "Гайгус проти Австрії" від 16.09.1996, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що в свою чергу, може свідчити про виникнення відповідної особи права власності.

Враховуючи вищевикладене, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії ГУ ПФУ у Харківській області повинно було застосувати положення ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції до внесення змін Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної систем" від 08.07.2011, оскільки вказаним Законом, а також Законом України "Про внесення змін до деякий законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 зі змінами, в порушення ст. 22 Конституції України звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.10.2022 за №51 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за №1789-ХІІ, є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як вже зазначено судом вище, відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 2 ст.50-1 Закону №1789 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 та 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Коригування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії (ч.3 ст.50-1 Закону №1789).

Згідно рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 04.10.2022 за №51 загальний страховий стаж позивача становить 24 роки 7 місяців 12 днів, з якого 20 років 11 місяців 16 днів становить стаж роботи в органах прокуратури, що є достатнім для призначення пенсії за вислугою років у порядку передбаченому Законом № 1789.

З урахуванням викладеного, виходячи із приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи та ст. 22 Конституції України, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за № 1789-ХІІ, з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Вінницькою обласною прокуратурою від 08.12.2021 за №21-ф-447 та №21-ф-448 без обмеження її максимальним розміром.

При цьому, визначаючись щодо строку, з якого позивачу слід призначити пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за № 1789-ХІІ, суд враховує, що загальні принципи призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 за № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Днем звернення за пенсією вважається день подання відповідної заяви про призначення пенсії.

В даному випадку, як самостійно вказує позивач в позовній заяві, із заявою про призначення пенсії за вислугу років він звернувся до органів пенсійного фонду 27.09.2022, а тому саме з вказаної дати позивачу слід призначити пенсію за вислугу років.

Поряд із цим, з урахуванням інформації, отриманої від ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо періодів трудової діяльності позивача, що були зараховані під час розгляду його заяви про призначення пенсії за вислугу років, суд встановив, що визначений пенсійним фондом в оскаржуваному рішення страховий стаж 24 роки 7 місяців 12 днів включає в себе половину строку навчання позивача у вищих навчальних закладах деної форми навчання, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

В свою чергу, надаючи оцінку позовним вимогам позивача в частині необхідності зарахування до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання за період з 01.09.1997 по 01.01.2001, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України від 23 травня 1991 № 1060-ХІІ "Про освіту" підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058- IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, згідно ст. 50-1 Закону № 1789-XII визначено, що до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, в тому числі на посаді державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою та половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Право на зарахування до вислуги років половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання також закріплено й в положеннях Закону №1697, а саме в ч. 6 ст. 86.

Згідно Архівної довідки Національного університету "Одеська юридична академія" від 21.07.2022 за №711-23, ОСОБА_1 в період з 01.09.1997 по 21.12.2000 навчався на факультеті цивільного права і підприємництва денної форми навчання (а.с. 16).

Отже, з урахуванням приписів ст. 50-1 Закону № 1789-XII та наявних в матеріалах справи доказів в підтвердження періоду навчання позивача на денній формі в Національному університеті "Одеська юридична академія" в період з 01.09.1997 по 21.12.2000, суд дійшов висновку про обґрунтованість тверджень сторони позивача щодо необхідності зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсі за вислугу років половину відповідного строку навчання.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 04.10.2022 за № 51 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за №1789-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання за період з 01.09.1997 по 01.01.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, з 27.09.2022 з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок Вінницької обласної прокуратури від 08.12.2021 за №21-ф-447 та від 08.12.2021 №21-ф-448, без обмеження пенсії максимальним розміром.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, Харківська область, 61000, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна