Справа № 804/3777/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2023 року Справа № 804/3777/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна.
Підставою позову визначено відмова відповідача у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення призначеної відповідним наказом перевірки, а також прийняте рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року вищезазначену справу прийнято суддею Букіною Л.Є. до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 05.11.2018 року зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 26.01.2023 року провадження у справі поновлено.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку у Верхньодніпровському відділенні Кам`янської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та зборів до бюджету.
У період з 17.03.2017 року по 30.03.2017 року посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015.
У подальшому, стосовно посадових осіб відповідача, які проводили планову виїзну перевірку позивача, дисциплінарною комісією призначено службове розслідування згідно наказів Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №2350, 2351 від 13.12.2017, а також продовжені були терміни службового розслідування до 18.02.2018, що підтверджується відповідними копіями наказів №14, №15 від 12.01.2018.
Державною фіскальною службою України 12.01.2018 прийнято наказ за №16 "Про проведення перевірки" зі змісту пункту 1.1 якого вбачається, що відповідача зобов`язано забезпечити організацію та проведення працівниками Головного управління ДФС у Дніпропетровській області документальної позапланової перевірки позивача з питань правильності висновків акту планової перевірки від 13.04.2017 щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 без залучення посадових осіб, які проводили перевірку, про що видати відповідний наказ із врахуванням вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням службового розслідування стосовно посадових осіб, які здійснювали планову перевірку позивача на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (а.с.62).
На виконання вимог наказу ДФС України №16 від 12.01.2018 відповідачем прийнято наказ №494-п від 25.01.2018 "Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 " за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 тривалістю 5 робочих днів.
Позивач, не допустив посадових осіб до проведення перевірки, а також звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.
Попри це, 02.05.2018 в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
З вимогою підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, норми якого застосовуються у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
За визначенням п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Пунктом 94.2 ст.94 ПК України передбачені підстави для застосування адміністративного арешту майна, в тому числі, відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (підп. 94.2.3 цього пункту). Перелік таких підстав є вичерпним.
За наявності однієї з обставин, визначених у п.94.2 ст.94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна (підп.94.6.1, підп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України)
При цьому відповідно до положень п.94.10 ст.94 ПК України обґрунтованість рішення про арешт майна має бути перевірена судом протягом 96 годин. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, якщо власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).
У разі відсутності протягом строку, визначеного п.94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим, згідно з підп.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків припиняється в силу закону.
Також, відповідно до ч.1 ст.283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Частиною 7 ст.283 КАС України передбачено, що у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.
Згідно з ч.5 ст.283 КАС України відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному .
Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, зокрема, у разі не допуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об`єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.
У свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.
Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.
Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та охоронюваних законом інтересів платника податків, так і належного здійснення повноважень податковим органом, законодавцем передбачено обов`язок податкових органів звертатись до суду із заявами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Саме тому, стаття 283 КАС України встановлює особливий, оперативний, порядок розгляду такої заяви.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що в разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону безвідносно до причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.
При цьому не має значення те, що вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна заявлені в позовному провадженні, а не в порядку ст.283 КАС України.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 27.09.2019 року по справі №520/9858/19.
Також й не впливає на наведене правове регулювання й ті обставини, що наказ, на підставі якого здійснювала перевірка, визнаний правомірний у судовому порядку.
Таким чином, оскільки з моменту прийняття 02.05.2018 року рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків позивача сплинуло 96 годин, застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підп.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України, а тому позовні вимоги контролюючого органу є такими, що не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна