Справа № 640/30377/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова торгова компанія «Елєктрум» про стягнення штрафних санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Позивач, НКРЕКП) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова торгова компанія «Елєктрум» (далі - Відповідач, ТОВ «Лізингова торгова компанія «Елєктрум») про стягнення 170 000,00 грн в дохід державного бюджету.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2022 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем було отримано постанову про накладення штрафу 04.08.2020, в установлені Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» порядок і строки суму штрафу сплачено не було, доказів оскарження індивідуального акту не надано, а відтак штрафні санкції у сумі 85 000,00 грн підлягають стягненню у судовому порядку разом із пенею в сумі 85 000,00 грн, яка не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» (попереднє найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова торгова компанія «Елєктрум») подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом було розглянуто справу без належного повідомлення Відповідача та безпідставно не враховано подання позовної заяви з порушенням вимог ст. 160 КАС України, оскільки станом на день подання позову найменування та місцезнаходження ТОВ «Лізингова торгова компанія «Елєктрум» змінилося. Наголошує, що судом неправильно встановлено фактичні обставини справи, адже не враховано, що постановою №1411 накладено штраф на ТОВ «Енерголайт Компані», а не на ТОВ «Лізингова торгова компанія «Елєктрум». Підкреслює, що всупереч висновків суду, Відповідачем штрафні санкції, застосовані постановою від 29.07.2020 №1487, сплачені своєчасно 21.09.2020, про що Позивача було належним чином повідомлено.

Після усунення визначених в ухвалі від 28.11.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 06.01.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу НКРЕКП просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, про зміну найменування та юридичної адреси ТОВ «Лізингова торгова компанія «Елєктрум» було повідомлено НКРЕКП лише листом від 04.12.2020, а відтак станом на момент подання позову до суду 02.12.2020, а не 04.12.2020, Позивач не знав і не міг знати про зміну відповідних відомостей щодо Відповідача, по-друге, помилкове зазначення судом першої інстанції неправильних реквізитів постанови про накладення штрафу не спростовує фактів отримання її товариством 04.08.2020 та не оскарження останньої, по-третє, судом не було зроблено висновку про прострочення оплати суми штрафу Відповідачем на 114 днів, по-четверте, посилання Апелянта на своєчасну сплату штрафних санкцій є помилковим, оскільки останній мав бути сплачений протягом тридцяти днів з моменту отриманні постанови, по-п`яте, будь-яких відомостей про сплату штрафних санкцій до 07.12.2020 НКРЕКП не отримувало.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанову НКРЕКП про накладення штрафу було отримано ТОВ «Лізингова торгова компанія «Електрум» 04.08.2020, не оскаржено, в установлені законодавством строки штрафні санкції не сплачено, а відтак наявні підстави для стягнення з Відповідача суми штрафних санкцій та пені, розмір якої не може перевищувати суму штрафу.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон) визначає правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 частини 2 статті 3 Закону передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, державного контролю та застосування заходів впливу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 22 Закону за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді накладення штрафу.

При цьому за правилами ч. 5 ст. 22 Закону суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

За заявою суб`єкта господарювання, на якого накладено штраф, Регулятор своїм рішенням має право відстрочити або розстрочити сплату накладеного ним штрафу.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.

Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.

Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.

У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Отже, суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити сплату штрафних санкцій протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення про накладення штрафу. Прострочення цього строку має своїм наслідком стягнення пені за кожен день такого прострочення, а відмова від сплати таких штрафу і пені зумовлює виникнення у Регулятора права на звернення до суду про стягнення таких коштів. При цьому, у випадку сплати штрафних санкцій суб`єкт господарювання зобов`язаний протягом п`яти робочих днів повідомити Регулятора про це із наданням підтверджуючих документів.

Матеріали справи свідчать, що копія постанови НКРЕКП від 29.07.2020 №1487 «Про накладення штрафу на ТОВ «ЛТК «Елєктрум» за порушення Ліцензійних умом з перепродажу електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу», якою на Відповідача накладено штраф у розмірі 85 000,00 грн (а.с. 19-20), отримана суб`єктом господарювання 04.08.2020 засобами поштового зв`язку (а.с. 18). Зазначення ж судом першої інстанції в описовій частині реквізитів іншої постанови, яка, за твердженням Позивача, була надана ним помилково, не змінює обставин як прийняття постанови №1487, так й отримання її товариством саме 04.08.2020, що було правильно встановлено Окружним адміністративним судом міста Києва.

Отже, ТОВ «ЛТК «Елєктрум» було зобов`язано забезпечити сплату штрафних санкцій до 03.09.2020. При цьому оскарження ТОВ «Лізингова торгова компанія «Елєктрум» у судовому порядку постанови НКРЕКП від 29.07.2020 №1487 не зупиняє її виконання в силу абз. 2 ч. 3 ст. 5 Закону. До того ж рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №640/20051/20 у задоволенні позову про визнання протиправною та скасування цієї постанови було відмовлено. Інформації про оскарження цього рішення суду в апеляційному порядку відомості КП «ДСС», Єдиного державного реєстру судових рішень та портал «Судова влада України» не містять.

Крім того, всупереч доводів Апелянта, матеріали справи не містять доказів, що накладений згідно постанови №1487 штраф було сплачено. Додана ж до апеляційної скарги копія платіжного доручення від 21.09.2020 №2301 на суму 85 000,00 грн (а.с. 112), на переконання суду апеляційної інстанції, не підтверджує факт сплати такого штрафу, оскільки всупереч вимог 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22, остання не містить відомостей про виконання платіжного документу банком.

Судовою колегією враховується, що, як було зазначено вище, нормами ст. 22 Закону передбачено, що протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.

Разом з тим, як правильно зауважено у відзиві на апеляційну скаргу, відповідні документи були направлені на адресу НКРЕКП лише 07.12.2020 листом №365 (а.с. 113), тобто після звернення Регулятора до суду із цим позовом. При цьому, як вже було наголошено вище, наявна у матеріалах справи копія платіжного доручення не підтверджує його виконання банківською установою, а відтак у межах спірних правовідносин не може вважатися належним і допустим доказом сплати штрафних санкцій у розмірі 85 000,00 грн.

Відтак, у розрізі наведеного, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідач допустив прострочення сплати штрафу на 90 днів (з 04.09.2020 по 02.12.2020 - день звернення до суду з цим позовом). Твердження про те, що таке прострочення тривало 114 днів, рішення суду першої інстанції, всупереч аргументів апеляційної скарги, взагалі не містить.

Отже, враховуючи, що сума пені за прострочення сплати суми штрафних санкцій за 90 днів складає 114 750,00 грн (85 000,00 грн х 1,5% х 90) та є більшою ніж сума штрафу (85 000,00 грн), то суд першої інстанції з урахуванням ч. 5 ст. 22 Закону прийшов до правильного висновку, що остання у межах цього спору правильно визначена Позивачем саме у розмірі 85 000,00 грн.

З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був залишити без руху позовну заяву НКРЕКП з підстав порушення нею положень п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Матеріали справи свідчать, що у направленій засобами поштового зв`язку 02.12.2020 позовній заяві НКРЕКП зазначило наступні відомості про Відповідача: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова торгова компанія «Електрум», 02121, м. Київ, вул. Вербицького, 30-А, оф. 4, ».

У свою чергу, зміна назви Відповідача з Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова торгова компанія «Електрум» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» та адреси - з Україна, 02121, місто Київ, вул. Вербицького, буд. 30-А, офіс 4 - на Україна, 03067, місто Київ, вул. Гарматна, будинок 8, мали місце 03.12.2020 (а.с. 51-57), тобто після подання позовної заяви 02.12.2020, а не 04.12.2020, як помилково вважає Апелянт.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що на час подання позовної заяви НКРЕКП було зазначено неправильні відомості щодо найменування та місцезнаходження ТОВ «ЛТК Електрум». Відтак, подальше направлення судом першої інстанції копії ухвали від 08.02.2021 у цій справі саме ТОВ «Лізингова торгова компанія «Елєктрум» і саме на адресу вул. Вербицького, 30а, оф. 4, м. Київ, 02121, відповідає вимогам КАС України.

Поряд з викладеним, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що, як вбачається із змісту відзиву на апеляційну скаргу, 09.12.2020 (вх. №27986/1-20) НКРЕКП було отримано лист ТОВ «ЛТК Електрум» від 04.12.2020 №357, в якому останнє на виконання вимог ст. 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» повідомило Регулятора про зміну найменування та юридичної адреси (стор. 1-2 відзиву на апеляційну скаргу; а.с. 102-103). Разом з тим, будучи обізнаним про відповідні зміни щодо Відповідача, Позивач, направляючи до суду першої інстанції 28.12.2020 повідомлення про усунення недоліків позовної заяви від 28.12.2020 (а.с. 16-21), про них жодним чином не обмовився. Викладене, на переконання судової колегії, дало підстави врахувати суду апеляційної інстанції в якості доказів всі додані до апеляційної скарги ТОВ «ЛТК Електрум» документи у відповідності до приписів ч. 4 ст. 308 КАС України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 25 січня 2023 року.