Справа № 380/12594/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/12594/22 пров. № А/857/16889/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Саляка М.Б.,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення 18.10.2022 року, 12:36 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 24.10.2022 року,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексорес» звернулося в суд з позовом до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ними подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості. Враховуючи вищенаведене, вважають протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210126/2 від 22.06.2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем додаткові документи в даному випадку, подані до митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Тобто, по даній справі митний орган мав обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, про недоліки зазначив у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування та витребував саме ті документи, які можуть ці сумніви усунути.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Флексорес", ( зареєстроване Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради 28.10.2013 р. номер запису 1 030138. Юридична адреса: 81144, Львівська обл.. Пустомитівський р-н., с. Чишки, вул. Л. Українки, 53).

Основним видом діяльності підприємства є виробництво фарб, лаків' і подібної продукції, друкарської фарби та мастик (код КВЕД 20.30) на власних виробничих потужностях. Позивач є одним із найбільших в Україні виробників лакофарбової продукції для друку харчової упаковки, також реалізуємо продукцію власного виробництва і на експорт.

Для забезпечення потреб виробництва, комерційної діяльності та вирішення адміністративно організаційних питань - у штаті товариства працює 62 працівника.

Позивач, як суб`єкт господарювання, здійснює продаж на ринку України товарів як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання; отримавши від ряду наших контрагентів виробників пакувальної продукції запит на придбання поліпропіленових мішків (мішків пакувальних) та поліпропіленової плівки, окрім безпосередньо лакофарбової продукції власного виробництва, Позивачем було придбано такі товари на підставі Контракту купівлі-продажу № 08/03-22/FP в польського контрагента «Полідрук Вест».

На вказану поставку товару для його митного оформлення Позивачем митним органам надано стандартний пакет документів: Специфікація (додаток № 1406/2 від 14.06.2022 року), CMR № 158420, експортна декларація № PL/MF/AN 0349053, фактура (рахунок) 124/MG4/2022 від 14.06.2022 року, контракт № 08/03-22/FP від 08.03.2022 року.

Митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Відповідачем під час розгляду документів було виявлено, що: У графі 22 ЦМР відсутній підпис та печатка відправника. Фактура від 14.06.2022 року № VAT 125/MG4/2022 не завірена печаткою продавця. У доповненнях № 1 від 15.03.2022 року та № 2 від 31.03.2022 року, які вносять зміни до п.1.1 контракту купівлі-продажу №08/03-22/FP від 08.03.2022 року «Предмет контракту» відсутній товар «мішки».

Позивачем надано додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме:

Посередницький інвойс (різниця ціни на одиницю товару становить 0,007 дол. США, що ставить під сумнів економічну доцільність операції).

Експортна МД країни відправлення - ТІ інформація щодо митної вартості відсутня;

Рахунок на транспортування як складова митної вартості;

Прайс-лист (має адресний характер);

Свіфт на посередницький платіж;

Транспортний лист щодо вартості транспортування з Туркменістану плівок (вантаж «мішки не згадується);

Післяплата на плівки - «мішки» не згадуються;

Видаткові накладні;

Висновок ТПП.

Відповідачем прийнято рішення № UA209000/2022/210126/2 від 22.06.2022 про коригування митної вартості, де в графі 33 зазначено, що зважаючи на викладене відповідно до вимог п.2 ч. 6 ст. 54 МКУ та відповідно до умов зазначених у частинах другій четвертій ста. 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації декларантом згідно ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) причин відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2г (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД UA 209170/2022/4100С від 08.06.2022 року, де митна вартість такого товару становить 2.55 дол. США за кілограм. Коригування - обсяг партії та комерційні рівні не проводились.

Задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару (одиниця виміру- штука/шт.) становить 0,126 дол. США, натомість нарахована відповідачем митна вартість становить 2.55 дол. США за кг., або 0,168 дол. США за штуку, виходячи із наступних розрахунків: 2,55*11 200/170 000, де

- 2.55 дол. США за кг. митна вартість визначена відповідачем,

- 11 200 кг. вага нетто поліпропіленових мішків,

- 170 000 шт. - кількість мішків у партії товару.

Відтак, різниця між задекларованою позивачем митною вартістю товару і митною вартістю, визначеною відповідачем становить 0,042 дол. США за одиницю (7 140,00 долари США або ж 208 879,99 грн).

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України, зокрема документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини перша - третя цієї статті).

Частиною другою статті 58 МК встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може мати місце у випадку, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар та послуг з транспортування, страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Такий висновок викладено у зокрема у постанові Верховного Суду від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 МК України).

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у подібних спорах, що викладена у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №803/776/17.

Судом встановлено, що митну вартість імпортованих товарів, що вказана декларантом у митних деклараціях, визначено за основним методом.

Колегія суддів зазначає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Колегія суддів звертає увагу, що митним органом не було вказано на будь-які недоліки недоліки документів чи їх недостатність до прийняття рішення про коригування митної вартості. Так, позивачем було надано митному органу Доповнення №2-КР вид 12.04.2022 року до контракту купівлі-продажу №08/03-22/FP від 08.03.2022 року з відображенням в предметі контракту «мішки».

Покликання митного органу, що наданий декларантом висновок судового експерта Білобрана С.З., що під час здійснення аналізу цінових пропозицій, експертом використано цінові пропозиції на ринку Польщі, а товар вироблений в Туркменістані, обґрунтування вибору значень понижувальних коефіцієнтів не відповідає дійсності, адже у відповідному висновку н наводяться відомості про ціну товару, ви на ринку Польщі, звідки, власне, товар імпортується, так і на ринку Туркменістану - звідки походить товар. Відтак твердження митного органу спростовуються матеріалами, що додані до позовної заяви.

Платіжки на оплату товару від польської компанії «Полідрук Вест» на Туркменистан не містять згадки про мішки, що на думку митного органу свідчить про порушення, - однак в призначенні платежу вказане посилання на інвойс, в якому містяться три позиції: два різновиди плівок та мішки. Це ж стосується і посилання на лист щодо транспортних витрат: в документі вказано одну позицію і посилання на інвойс № 28/2 від 24.03.2022 р. (де є три позиції, два різновиди плівок та мішки). Такі документи були надані Декларантом та не враховані Відповідачем. Чинним законодавством (ані національним, ані міжнародним не передбачено, що в призначенні платежу по контракту має вказуватись весь асортимент, що відчужується/придбається).

Щодо зауваження Митного органу про те, що наданий декларантом прайс-лист має адресний характер, колегія суддів зазначає, що оформлення виробником товару окремо на адресу одного зі своїх контрагентів (покупців) прайс-листа не є беззаперечним доказом того, що такий прайс-лист містить недостовірні відомості про ціни на товари, чи що виробник товару надав незаконні преференції виключно тому чи іншому покупцю.

Відповідно до ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року, вантажна митна декларація складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. В графі 22 ЦМР №158420 наявна інформація про відправника (друкованими літерами), що не заборонено законодавством країни - відправника.

Використання ж печатки не є обов`язковим ні за українським законодавством, ні законодавством країни - відправника, відтак відсутність печатки на фактурі не може вважатися дефектом документа, який впливає на його чинність.

Колегія суддів зазначає про те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу, відповідачем не вказано та не обґрунтовано, з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Резюмуючи наведене, колегія суддів вважає, що подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом.

Водночас, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, є недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Додатково, колегія суддів зазначає, що аналогічний товар ввозився позивачем на територію України згідно митної декларації UA209140/2022/034485 від 06.05.2022 року від того ж постачальника по тій же митній вартості, митна вартість товару «мішки поліпропіленові» не була скоригована відповідачем, а була прийнята і погоджена відповідно до поданих документів і такий товар випущено в вільний обіг.

Враховуючи вищевикладене, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/210126/2 від 22.06.2022 року не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що слід стягнути з бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» судові витрати в сумі 6202 грн. 50 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 380/12594/22 скасувати та прийняти постанову, якою в позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210126/2 від 22.06.2022 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул.Костюшка,1, м.Львів, 79000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» (вул.Лесі Українки,53, с.Чишки Пустомитівського району Львівської області, 81144, ) судові витрати в сумі 6202 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.