Справа № 380/14299/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року

справа №380/14299/22
провадження № П/380/14410/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Горонна О.З.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Романишина Я.О.

представника відповідача Івахи Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом № 83 від 20.09.2021 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень у військовій частині НОМЕР_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року та п.п. 1, 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення щодо надання військовослужбовцю запасу ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року та п.п. 1,9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог покликається на наступне.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом Голови Адміністрації державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 29.04.2017 №27 позивача звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. З 25.10.2004 позивач перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з постановкою 25.06.1993. 13.06.2006 позивач отримав прописку у службове житлове приміщення, а саме кімнату АДРЕСА_3 .

12.04.2021 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 та до голови житлової комісії цієї Військової частини із заявою, у якій просив розглянути питання щодо отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до п.п. 1, 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Протоколом засідання житлової комісії №81 від 23.04.2021 вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне для отримання житлове приміщення в грудні 2021.

Протоколом засідання житлової комісії військової частині НОМЕР_2 №83 від 20.09.2021 вирішено, що з урахуванням роз`яснення телеграми тимчасово виконуючого обов`язки Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 03.08.2021 №518/4.3/8, внести зміни в протокол №81 від 23.04.2021 та вважати такими: п.3 підполковник запасу ОСОБА_2 вважати недійсним.

Підставою для прийняття такого рішення стало те, що оскільки позивач звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, відтак Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям і членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 на позивача не поширюється.

Позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення, яким позивачу відмовлено в отриманні грошової компенсації за неотримане жиле приміщення, є протиправним, а його право має бути поновлено. Аналогічні аргументи позивач виклав у відповіді на відзив від 11.11.2022.

Ухвалою від 19.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено виплати їм компенсації за належне, але неотримане жиле приміщення. Відповідач вказує, що відповідно у Порядку №728 закріплено виключний перелік військовослужбовців, які мають право на грошову компенсацію за неотримане жиле приміщення, однак на позивача цей Порядок не поширюється, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просить суд відмовити в позовних вимогах. Такі ж аргументи наведено відповідачем у запереченні на відповідь на відзив.

Заслухавши думку позивача та представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом Голови Адміністрації державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 29.04.2017 №27 позивача звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Як видно з Наказу Голови Адміністрації державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 29.04.2017 №27 вислуга років ОСОБА_1 на військовій службі календарна 28 років 8 місяців, у пільговому обчисленні 29 років 2 місяці.

З 25.10.2004 позивач перебуває на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_2 для отримання постійного житла складом сім`ї три особи з постановкою 25.06.1993. Перебуває в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 25.05.2016 (учасник бойових дій (АТО)). ОСОБА_1 та члени його сім`ї житлом на праві власності не володіють.

12.04.2021 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 та до голови житлової комісії цієї військової частини із заявою, у якій просив розглянути питання щодо отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до п.п. 1, .9 ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Протоколом засідання житлової комісії №81 від 23.04.2021 вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне для отримання житлове приміщення в грудні 2021.

Протоколом засідання житлової комісії військової частині НОМЕР_2 №83 від 20.09.2021 вирішено, що з урахуванням роз`яснення телеграми тимчасово виконуючого обов`язки Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 03.08.2021 №518/4.3/8, внести зміни в протокол №81 від 23.04.2021 та вважати такими: п. 3 підполковник запасу ОСОБА_1 вважати недійсним.

Підставою для прийняття такого рішення стало те, що оскільки позивач звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку контракту за підпунктом «Ї» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відтак Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям і членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 на позивача не поширюється.

Вказане рішення житлової комісії, оформлене протоколом №83 від 20.09.2021 позивач вважає протиправним, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

У ч.1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу державою було гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи.

Згідно статей 1, 1-1, 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. У зв`язку з особовим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 статті 12 Закону №2011-XIІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону №2011-XII, в редакції, чинній на момент звернення позивача (12.04.2021) до відповідача із заявою щодо отримання грошової компенсації за житло).

Частиною 9 статті 12 Закону №2011-XІІ, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільнені з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового Фонду або за її бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ч. 1 ст. 9 Житлового кодексу України (далі ЖК України), громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Відповідно до вимог статей 48, 49 Житлового кодексу України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

На виконання пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 03 серпня 2006 року №1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок №1081).

Цей Порядок №1081 визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно пункту 3 даного Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

У відповідності до п.29 Порядку №1081, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Як слідує зі змісту частини 9 статті 12 Закону №2011-ІІ та п.29 Порядку №1081, то особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку, має право на залишення на квартирному обліку з підстав, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак, пункт 30 Порядку за №1081 передбачено випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшені житлових умов, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на грошову компенсацію, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі Порядок №728).

Дія цього Порядку поширюється на:

військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;

осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;

сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;

сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Приписами п. 3 цього Порядку №728 зазначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до п. 5 Порядку №728 визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Згідно із п. 6 вказаного Порядку №728 підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Пунктом 12 Порядку №728 визначено, що житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Відповідно до п.8 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 (далі - Інструкція) рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Із аналізу викладених вище положень законодавства суд робить висновок, що грошова компенсація за належне до отримання жиле приміщення, виплачується, зокрема, військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби та членам їх сімей відповідно до черговості взяття на облік такої особи, як громадянина, що потребує поліпшення житлових умов, або часу включення такої особи до списків осіб, що мають право на позачергове одержання жилих приміщень, за результатами розгляду Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України списку громадян, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, що подається начальниками гарнізонів через квартирно-експлуатаційні організації та Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України.

При цьому, Порядок №728 містить виключний перелік підстав для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації за належне до отримання жиле приміщення.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження реалізації свого права на отримання грошової компенсації, позивач надав всі передбачені Порядком №728 та необхідні для цього документи.

Судом встановлено, що станом на день звільнення позивача зі служби за контрактом, його вислуга на військовій службі як військовослужбовця становить більше 20 років; він перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_2 .

Суд також встановив, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначені виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідач вказав те, що позивач звільнений в запас на підставі підпункту «Ї» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився та не виявили бажання продовжувати військову службу), однак у Порядку, який регулює зазначені правовідносини, така підстава для відмови - відсутня.

Окрім того, суд вважає, що позивач як військовослужбовець мав вислугу років на військовій службі більше двадцяти років, відтак Порядок не може не поширюватися на позивача.

У абзаці 2 п.2 Порядку №728, який очевидно відповідач мав на увазі, коли відмовив позивачу у наданні грошової компенсації за неотримане жиле приміщення, йдеться про осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей, тобто тих, котрі будучи військовослужбовцями, мали вислугу менше 20 років, але були звільнені зі служби за особливих обставин.

Також суд звертає увагу на те, що в Інструкції особи, звільнені в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, іменуються військовослужбовцями.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця в запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку № 1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а отже і право на грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 728.

Такий правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 683/2271/18 (провадження № 61-17465св19) та у постанові Верховного Суду від 10.08.2022 у справі № 260/764/21 (провадження № К/990/7548/22).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем було дотримано всіх вимог, визначених чинним законодавством для реалізації свого законного права на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, як особа, котра перебуває в черзі на одержання жилого приміщення у Військовій частині НОМЕР_2 , а відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні відповідної грошової компенсації за неотримане жиле приміщення, хоча позивач мав право на отримання такої як особа, яка має вислугу років на військовій службі більше 20 років.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий відповідно до ст.139 КАС України, не розподіляється.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом № 83 від 20.09.2021 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень у військовій частині НОМЕР_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року та п.п. 1, 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення щодо надання військовослужбовцю запасу ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року та п.п. 1,9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

3. Судовий збір не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 25.01.2023.

Суддя Костецький Н.В.