Справа № 420/8711/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8711/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» (вул. Пушкінська, 72, м. Одеса, 65000) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/000903 вiд 18.12.2021;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарiв №UA500020/2021/000206/2 від 18.12.2021 року.

Позивач зазначив, що 11.12.2021 року TOB «МЕБЕЛЬТРЕЙД», звернулось до відповідача у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару з митною декларацією (далі МД) №UA50020/2021/223329 від 11.12.2021 року та потрібні для митного оформлення документи.

18.12.2021 року TOB «МЕБЕЛЬТРЕЙД» було отримано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000206/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/000903, прийняті Одеською митницею.

Позивач не згодний з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000206/2 від 12.12.2021 року, вважає його протиправним, оскільки згідно з п.3 додаткової угоди №35 від 22.10.2021 ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування визначених на умовах поставки FOB Shekou.

Позивач вважає, що відповідачу були надані всі документи, які підтверджували митну вартість товару за договором та зазначає, що не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі №815/5791/17 від 05.03.2019 відповідно до якої, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір, рахунок фактура, якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України заборонено.

Позивач зазначає, що відповідачем не враховані погоджені сторонами зовнішньоекономічного контракту умови поставки товару та надані до митного оформлення документи, з яких вбачається, що вартість упаковки входить до ціни товару та протиправно скориговано вартість товару.

Ухвалою суду від 04.07.2022 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 14.07.2022 року позивачу поновлено строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Пакування товару присутнє, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- відповідно до додаткової угоди №34 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2019 № MDE19-1284 оплата у розмірі 100% до оформлення митної декларації при імпорті, до митного оформлення надано банківські платіжні документи № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021, сума яких не співпадає, не містять посилання на інвойс , внаслідок чого їх не можливо ідентифікувати з даною поставкою;

- надано банківські платіжні документи № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021, на яких відсутні банківські печатки та підписи уповноважених осіб;

- для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідач вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також відповідач зазначає, що декларантом надіслано лист про неможливість надавати витребувані документи. Таким чином, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, представник відповідача зазначає, що за допомогою інформації, отриманоп за результатами здiйснення митного контролю з зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиноп автоматизовано інформаційної системи (ЄAIC), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здiйснено, є більшим ніж заявлено декларантом.

Таким чином, представник відповідача вважає, що прийняте оскаржуване рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача та вважає їх необґрунтованими.

Судом встановлено, що відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) №MDE19-1284 від 3 червня 2019, укладеного між TOB «Танго Україна» (Україна) та MANY GROUP LTD (Китай) конкретне найменування, кількість, ціна і загальна вартість товару кожної партії і умови оплати вказуються у Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.4. Контракту). Товар відвантажується на умовах, відповідно до Інкотермс 2010. Конкретні умови відвантаження для кожної партії товару вказуються у Додаткової угоді до цього Контракту (п.5.1. Контракту). Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом) (а.с. 22-24).

Відповідно до додаткової угоди від №15 від 22.10.2020 у зв`язку зі зміною найменування замовника, у преамбулі та у тексті контракту №MDE19-1284 від 03.06.2019, а також у додатках до нього найменування ТОВ «ТАНГО Україна» замінено на ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» в усіх відмінках.

Згідно п. 3 додаткової угоди №35 від 22 жовтня 2021 р. (до Контракту №MDE19-1284 від 03.06. 2019) Виробник товару зобов`язується поставити вказаний в п.1 товар на умовах FOB Shekou, Китай до 30.12.2021 р. Фактичною датою поставки вважається дата коносаменту. Відповідно до п. 4 умовами оптати є 100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами. (а.с. 26-27).

У додатковій угоді №36 від 28.10.2021 до Контракту №MDE19-1284 від 3 червня 2019 зазначено, що замовник перераховує суму в розмірі 97 911,26 дол США на рахунок третьої строни, згідно до додаткової угоди №34 від 18.10.2021 та додаткової угоди №35 від 22.10.2021 до контаркту №MDE19-1284 від 3 червня 2019 (а.с. 28).

Відповідно до інвойсу №DBT21-1625 від 27.10.2021 та №DBT21-1626 від 27.10.2021 вартість товару складає 50 639,2 дол США (а.с. 61).

Сума платіжних документів № MUR: 168 від 03.11.2021 (63 234,50 дол США) та MUR: 179 від 08.12.2021 (34676,76 дол США) складає 97 911,26 дол США (а.с. 52-53).

Декларант здійснив декларування поставленого в Україну товару за митною декларацією №UA50020/2021/223329 від 11.12.2021, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ (контракт №MDE19-1284 від 3 червня 2019, інвойси №DBT21-1625 від 27.10.2021 та №DBT21-1626 від 27.10.2021, та інші документи зазначені у графі 44 (а.с. 20-21).

11.12.2021 відповідач надіслав повідомлення до позивача з вимогою надати додаткові документи.

15.12.2021 листом за вих. №15/12 позивач надав додаткові пояснення та наступні документи: виписку з бухгалтерської документації №14 від 13.12.2021, платіжні доречення № MUR : 168 від 03.11.2021 (63 234,50 дол США) та MUR : 179 від 08.12.2021 (34676,76 дол США) з банківськими печатками, митні декларації країни відправлення, переклад митних декларацій, додаткову угоду №34 від 18.10.2021, інвойс №DHF210708002 від 07.08.2021, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями №11/179 від 17.12.2021. В повідомленні зазначено, що сума 50 639 дол США сплачено за товар,який надано до митного оформлення та який зазначений у додактвій угоді №35 ві 22.10.2021, а сума 47 272,06 дол США сплачено в рахунок майбутньої поставки, що підтверджується додатковою угодою №34 від 18.10.2021 (а.с. 49-50).

Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000206/2 від 18.12.2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA500020/2021/000903 від 18.12.2021.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 18.12.2021 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, а саме: - відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Пакування товару присутнє, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; відповідно до додаткової угоди №34 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2019 № MDE19-1284 оплата у розмірі 100% до оформлення митної декларації при імпорті, до митного оформлення надано банківські платіжні документи № MUR : 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021, сума яких не співпадає, не містять посилання на інвойс , внаслідок чого їх не можливо ідентифікувати з даною поставкою; надано банківські платіжні документи № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021, на яких відсутні банківські печатки та підписи уповноважених осіб; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В рішенні надано позивачу строк для надання додаткових документів протягом 10 календарних днів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації ураїни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеритики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Одеська митниця приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість другорядним резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23, 24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000206/2 від 18.12.2021 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. Між тим, інвойс №DBT21-1625 від 27.10.2021 (23876,68 дол США) та інвойс інвойс №DBT21-1626 від 27.10.2021 (26762,52 дол США) передбачає загальну ціну товару у розмірі 50 639,2 дол. США (а.с.31-32), що відповідає сумі за рахунком у поданій позивачем декларації №UA500020/2021/223329. Згідно наданого коносаменту №SZLSEC211008426 кількість коробок з товаром становить 1049 одиниць, що також відповідає інформації у митній декларації №UA500020/2021/223329.

Щодо посилань відповідача на те, що відповідно відповідно до додаткової угоди №34 до зовнішньоекономічного договору від 03.06.2019 № MDE19-1284 оплата у розмірі 100% до оформлення митної декларації при імпорті, до митного оформлення надано банківські платіжні документи № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021, сума яких не співпадає, не містять посилання на інвойс, внаслідок чого їх не можливо ідентифікувати з данною поставкою». Банківські платіжні документи можливо ідентифікувати з даною поставкою, оскільки у банківському платіжному документі №MUR:168 від 03.11.2021 в рядку 70 зазначено додаткову угоду №34 від 18.10.2021 (майбутня поставка) та додаткову угоду №35 від 22.10.2021 (дана поставка). У банківському платіжному документі №MUR: 179 від 08.12.2021 в рядку 70 зазначено контракт №MDE19-1284 від 03.06.2019. та Проформу інвойс №DHF210708002 від 07.08.2021 (за дві поставки). Відповідно до цих банківських платіжних документів сплачено 97 911,26 дол США, з яких 47 272,06 дол США сплачено в рахунок майбутньої поставки, що підтверджується додатковою угодою №34 від 18.10.2021, а решта сплаченої суми у розмірі 50 639,20 дол США сплачено за товар, який наданий до митного оформлення та який зазначений в Додатковій угоді №35 від 22.10.2021

Так, відповідно до платіжних документів № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021, позивачем перераховано кошти в загальному розмірі 97 911,26 дол США, тобто суму, вказану у Проформі інвойсі №DHF210708002 від 07.08.2021 (за дві поставки).

Відтак, суд доходить висновку, що така сума 47 272,06 дол США є оплатою за товар згідно додаткової угоди №34 від 18.10.2021, а сума 50 639,20 дол США є оплатою вартості товару згідно додаткової угоди №35 від 22.10.2021 до контракту від 03.06.2019 № MDE19-1284, що давало змогу митному органу ідентифікувати її зі спірною поставкою товару, за результатами митного оформлення якого і прийнято оскаржувані рішення та картку відмови.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що надано банківські платіжні документи від № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021 на яких відсутні банківські печатки та підписи уповноважених осіб суд зазначає, що позивачем після отримання повідомлення митниці 11.12.2021 щодо недоліків поданих до митного оформлення документів (а.с. 48) було подано відповідачу платіжні документи від № MUR: 168 від 03.11.2021 та MUR: 179 від 08.12.2021 з банківськими печатками та підписами уповноважених осіб (а.с. 52-53).

Стосовно доводів митного органу про те, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту суд зазначає наступне.

Задля підтвердження розміру транспортних витрат декларантом було надано відповідачу Довідку про транспортні витрати №378778 від 13.12.2021 на суму 438 461,04 грн. (а.с. 42).

Частина 2 ст.53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказано норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. Надані декларантом довідки є такими документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів.

Посилання відповідача на наказ МФУ № 599 від 24.05.2012 року у даному випадку с безпідставним, оскільки такий наказ регулює правила заповнення декларації митної вартості та містить наступне формулювання: «Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати». З цього випливає, що наказ наводить можливі приклади документів в підтвердження вартості перевезення. Він не передбачає вичерпного переліку таких документів, а формулювання не містить обов`язкової вимоги.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що Такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів (Постанова ВС № 804/16553/14 від 31.05.2019 року).

Крім цього суд зазначає, що решта доводів та заперечень відповідача приведених у відзиві не спростовують висновки суду по суті заявлених позовних вимог.

Приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

На підставі контракту та додаткових угод, які надані митному органу, передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FOB Shekou, Китай згідно міжнародних торговельних правил Інкотермс 2010 .

Базис поставки FОВ, визначений в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №35 від 22.10.2021, його сторонами погоджено, що виробник товару зобов`язується поставити вказаний товар на умоваї FOB Shekou, Китай.

Верховний Суд, в постановах: від 02.03.2018 у справі № 804/2997/17, від 12.03.2019 р. у справі №817/604/17 висловив наступний правовий висновок: Згідно базису поставки FОВ Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FОВ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Ціна FОВ складається зі: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витраті на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару/ на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.

Таким чином, зазначені митницею витрати на завантаження товару на борт судна включені до фактурної ціни товару та не потребують додаткового підтвердження, а позиція митного органу в цій частині є помилковою.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в яких Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15)

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/8711/22.

Так, відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України: декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Відповідно до умов контракту поставка здійснювалась на умовах FOB Shekou, Китай. Таким чином, згідно умов контракту всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені Продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, а тому надання додаткових документів, в яких в тому числі й окремо визначається вартість пакування та маркування митним законодавством не передбачається.

А відтак, вказана обставина не може бути підставою для коригування митної вартості. Відповідно до умов контракту та інвойсу поставка товару здійснюється на умовах поставки FOB Shekou, Китай, відповідно до погоджених правил Інкотермс у викладені 2010 р.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №821/289/18.

Щодо зауваження митного органу про те, що з жодного наявного документу неможливо ідентифікувати визначені умови оплати, суд зазначає наступне.

Згідно умов контракту «п. 4 додаткової угоди №35 від 22.10.2021: Умови оплати: 100 % передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами».

До митного органу було надано інвойс вартість товару в якому повністю відповідають ціні вказаній в митній декларації та сумі наданих платіжних документів. Відтак, вказана обставина не є підставою для коригування митної вартості.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів.

У постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, яких дотримується й сучасна судова практика (постанова від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625, постанова від 11 лютого 2021 року по справі № 826/8228/16), що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні №UA500020/2021/000206/2 від 18.12.2021 підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є неспроможними.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 4 962 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 134,241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» (вул. Пушкінська, 72, м. Одеса, 65000, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправними та скасування рішення та карти відмови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000206/2 від 18.12.2021, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/000903 від 18.12.2021.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» судовий збір у розмірі 4962 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса