Справа № 480/2016/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2023 року Справа № 480/2016/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2016/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суми плюс" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті виявлено порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме на момент перевірки у водія не оформлена картка водія до цифрового тахографа, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та наказ Мінтранспорту N 385 від 24.06.2010, та складено Акт. На розгляд справи про порушення позивач не прибув, про час і місце її розгляду повідомлявся належним чином, натомість надіслав пояснення щодо обставин перевірки. Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Разом з тим, цей перелік документів не є вичерпним. Позивач зазначає, що перевезення вантажу здійснювалося на території України, а тому у водія був відсутній обов`язок мати картку водія для цифрового тахографа. При цьому позивач не заперечує, що транспортний засіб обладнаний тахографом, а відповідно до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 N 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Таким чином, позивач допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку з чим до нього застосовано штраф. Вважає, що прийнявши оскаржувану постанову, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства і в межах наданих повноважень. Просив у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.
Судом встановлено, що 12.12.2021 посадовою особою відповідача була проведена перевірка транспортного засобу DAF, державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в оренді ТОВ "Суми Плюс", під час якої виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу водій не мав оформленої картки водія до цифрового тахографа, чим порушено вимоги наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 N 385 та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". За наслідками проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 325402 від 12.12.2021 (а.с.9-10,11,13).
Суд погоджується з таким рішенням відповідача та вважає постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу обґрунтованою з огляду на таке.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон).
Відповідно до ст. 1 Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (ст. 34 Закону).
Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, наведений у статті 48 Закону. Так, для автомобільного перевізника документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".
Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
За змістом п. 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; та має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
У спірних правовідносинах транспортний засіб DAF, державний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем, обладнаний тахографом. Вказане ним не заперечується.
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Отже, водій, який керує транспортним засобом, обладнаним тахографом, повинен мати відповідні оформлені документи. Зокрема, серед документів, передбачених статтею 48 Закону, у водія повинна бути картка водія до цифрового тахографа, яка віднесена до інших документів, передбачених законодавством України.
Під час проведення перевірки на вимогу інспектора водій транспортного засобу не надав картку водія до цифрового тахографа, що зафіксовано в Акті перевірки. Також водій не надав індивідуальну контрольну книжку водія.
Що стосується твердження позивача щодо обов`язку водія мати картку водія до цифрового тахографа виключно для здійснення міжнародних перевезень, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
На підставі Закону України "Про автомобільний транспорт" законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Так, Законом України від 6 березня 2008 року N 129-VI ратифіковано Конвенцію Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (далі Конвенція N 153).
Ця Конвенція застосовується до найманих водіїв, які працюють або на підприємствах, що займаються перевезеннями для третіх сторін, або на підприємствах, що перевозять вантажі чи пасажирів за свій рахунок на автомобілях, які використовуються професійно для внутрішніх чи міжнародних автомобільних перевезень товарів або пасажирів. Ця Конвенція застосовується також, якщо в ній не передбачено іншого, до власників транспортних засобів, зайнятих професійно автомобільними перевезеннями, та до членів їхніх сімей, які не отримують заробітної плати, коли вони працюють водіями (стаття 1 Конвенції N 153).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10 Конвенції N 153 компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Кожен роботодавець: веде відповідно до зразка, затвердженого компетентними властями чи органами в кожній країні, відомість із зазначеною в ній кількістю годин роботи й відпочинку кожного водія, який працює в нього; надає цю відомість у розпорядження контрольних органів у спосіб, установлений компетентними властями чи органами в кожній країні.
Традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні (ч. 3 ст. 10 Конвенції N 153).
Відповідно до статті 11 Конвенції N 153 компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають: а) відповідну систему інспекції, яка включає проведення контролю на підприємствах і на дорогах; b) відповідні санкції на випадок недотримання вимог цієї Конвенції.
Таким чином, Конвенція N 153 застосовується до перевізників, що перевозять вантажі чи пасажирів за свій рахунок на автомобілях, які використовуються професійно як для внутрішніх так і для міжнародних автомобільних перевезень. У зв`язку з цим твердження позивача по те, що оформлення картки водія до цифрового тахографа є обов`язковим лише для здійснення міжнародних перевезень, спростовується нормами цієї Конвенції та не враховується судом.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на час проведення перевірки у водія транспортного засобу були наявні не всі документи, на підставі яких він виконував перевезення.
Отже, висновок відповідача про допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем як автомобільним перевізником відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу DAF, державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у ТОВ "Суми Плюс" на умовах оренди, не було картки водія до цифрового тахографа, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дотримався вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", тому таке рішення відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, є обгрунтованим та не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах