Справа № 420/15516/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-273, 287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними дій щодо накладення арешту, зобов`язання скасувати арешт, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивачки, ОСОБА_1 , до відповідача, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивачка просить:

(1). Визнати протиправними дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у задоволенні заяви про зняття арешту протиправними.

(2). Зобов`язати Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції скасувати арешт з належної ОСОБА_1 , квартири АДРЕСА_1 , накладений у квітні 2013 року відповідно до Постанови про арешт майна в рамках виконавчого провадження №33883861.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивачки

Позивачка стверджує, що незважаючи на сплату боргу в повному обсязі, відповідач відмовив їй у знятті арешту на належну їй на праві власності квартиру з тих підстав, що строк зберігання матеріалів виконавчого провадження закінчився, вони були знищені.

Таким чином, на думку позивачки, вона опинилася в ситуації, у якій вона безпідставно обмежена у своєму праві власності на житло.

(б) Позиція відповідача

Відповідач, незважаючи на належне повідомлення про судове провадження у даній справі, надіслання матеріалів позову та ухвали суду із зазначенням можливості надати відзив на позов, своє право на відзив не реалізував. В призначені судові засідання не з`явився.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

07.11.2022 суд ухвалив відкрити провадження у справі з урахуванням особливостей, встановлених ст.ст.268-273,287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ.

22.11.2022 на судове засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце засідання. 21.11.2022 від позивачки надійшло клопотання про ухвалення рішення за її відсутності. З урахуванням термінового характеру вирішення справи, на підставі ст. 268 КАС України суд на місці ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності сторін у письмовому провадженні.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.24).

В квітні 2013 року відповідач на підставі вимоги про сплату боргу №ф-899, виданій 20.04.2012 УПФУ у Приморському районі виніс постанову про арешт майна у ВП №33883861 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до довідки про надання інформації ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.10.2022 станом на 30.09.2022 ФОП ОСОБА_1 борг по вимозі про сплату боргу №ф-899, виданій 20.04.2012 на суму 4611,33 грн сплачений в повному обсязі. У зв`язку з чим пенсійний орган просить закінчити виконавче провадження, як фактично виконане (а.с.13).

17.08.2022 позивачка на свою заяву про зняття арешту отримала відповідь від відповідача, у якій відповідач повідомив, що ознайомитися з оригіналами виконавчого провадження та отримати щодо них інформацію немає можливості, оскільки строк зберігання матеріалів виконавчого провадження становить 3 роки. Матеріали виконавчого провадження були знищені за закінченням терміну зберігання. Виключити запис про обтяження з відповідних реєстрів, що були накладені в рамках даного виконавчого провадження немає можливості, оскільки відсутні оригінали документів-підстав для зняття арешту (а.с.12).

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Правовідносини між сторонами регулюються Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 59 Закону №1404-VIII особаа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом, зокрема про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Стаття 59 Закону №1404-VIII встановлює підстави для зняття арешту. Так відповідно до ч.4 цієї статті:

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1- розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч.5 даної статті: У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п.п.1 та 2 розд. ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Отже, обставини справи свідчать про те, що виконавче провадження щодо позивачки було завершено і після закінчення строку зберігання знищено, однак арешт, накладений на майно позивачки як боржника, знятий не був.

Станом на день розгляду справи арешт з нерухомого майна також не знятий, що порушує право приватної власності, а саме позбавляє позивачку права розпоряджається своєю квартирою на власний розсуд.

Вказаний арешт, накладений на майно позивачки, на сьогодні, фактично, становить втручання держави в право позивачки (як власниці майна) на мирне володіння, передбачене ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Правових підстав для втручання держави у право позивачки на мирне володіння майном, що здійснюється постановою державного виконавця про арешт майна у виконавчому провадженні №33883861, станом на день розгляду справи суд не встановив і відповідач не довів.

Між тим, спосіб захисту (відновлення) порушеного права, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а саме зняття судом арешту з нерухомого майна, який раніше був накладений державним виконавцем, не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки фактично може призвести до вчинення дій, які не належать до повноважень адміністративних судів, які визначені вказаним Кодексом.

При цьому суд враховує і те, що не може зобов`язати орган державної виконавчої служби зняти арешт з нерухомого майна, власником якого є позивач, оскільки виконавче провадження знищено на законних підставах.

Враховуючи наведене для ефективного захисту порушених прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування арешту нерухомого майна позивачки, який був накладений постановою у рамках виконавчого провадження №33883861.

При цьому суд звертає увагу, що через знищення матеріалів виконавчого провадження у відповідача з об`єктивних підстав не було законних можливості задовольнити заяву позивачки про зняття арешту через відсутність оригіналів виконавчого провадження. ТОму суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання в даному контексті дій відповідача протиправними.

VI. Судові витрати

При поданні позовної заяви до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві), 00 грн. Даний факт підтверджується квитанцією від 28.10.2022 (а.с.14). З урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, а також на підставі ст.139 КАС України суд робить висновок про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 268-272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Скасувати арешт з належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , накладений у квітні 2013 року відповідно до Постанови про арешт майна в рамках виконавчого провадження №33883861.

3.У решті позовних вимог відмовити.

4.Стягнути з Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, адреса: 65072, м. Одеса, вул. Пастера, 58) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві), 00 грн.

Відповідно до статті 272 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня їх проголошення. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО