Справа № 280/2419/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Справа № 280/2419/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить:

визнати бездіяльність відповідача щодо неповернення позивачу безпідставно стягнутих коштів протиправною;

стягнути на користь позивача помилково (безпідставно) сплачені грошові кошти в сумі 23485,92 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відповідного рахунку відповідача;

зобов`язати відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків позивача, з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 по адміністративній справі №280/6327/19 та з урахуванням відсутності будь-яких заборгованостей зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ГУ ДПС у Запорізькій області відносно нього винесені вимоги про сплату боргу з ЄСВ, які направлені на примусове виконання. Проте, вимоги відповідача ним були оскаржені в судовому порядку та рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 по справі №280/6327/19, яке набрало законної сили 25.03.2021, скасовані. Разом із тим, у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження, на виконання вимог податкового органу, з його заробітної плати було утримано кошти в сумі 23512,92 грн., що підтверджується відповіддю та запит від 06.10.2021 та відповіддю на звернення від 19.08.2021 №571/Л/06-01-13-01-10. У зв`язку із протиправним списанням коштів з ЄСВ він звернувся до Головного управління ДПС у Запорізької області із заявою про повернення йому сплачених (стягнутих) коштів. Проте, відповіді не отримав. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Ухвалою від 18.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2419/22. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав. Надав суду відзив в якому зазначив, що заборгованість по ЄСВ формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника. Відповідно до чинного законодавства та на підставі даних ГУ ДПС у Запорізькій області були сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки), який виник по нарахуванню зобов`язань по ЄСВ в автоматичному режимі. На теперішній час позивач має заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 19073,35 грн., в зв`язку з чим вимога про корегування даних в ІКП є необґрунтованою. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В період з 20.01.1999 по 11.06.2019 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

14.11.2018 Головне управління ДФС у Запорізькій області (правонаступником якого є відповідач) винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-51581-56 У на суму 15 819,54 грн.

18.03.2019 Головне управління ДФС у Запорізькій області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-51581-56 У на суму 2457,18 грн.

02.07.2019 Головне управління ДФС у Запорізькій області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-51581-56 У на суму 5508,36 грн.

02.07.2019 Головне управління ДФС у Запорізькій області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-51581-56 на суму 23 785,08 грн.

З вимогами від 14.11.2018 №Ф-51581-56 У, від 18.03.2019 №Ф-51581-56 У та від 02.07.2019 №Ф-51581-56 У відповідач звернувся до територіального органу державної виконавчої служби.

Більмацьким відділом державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) були відкриті виконавчі провадження №58879731, №61228613 та №61192644.

В межах зазначених виконавчих проваджень із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано кошти в сумі 23485,92 грн., що підтверджується листом Більмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) №11054 від 06.10.2021 та відповіддю ГУ ДПС у Запорізькій області №571/Л/08-01-13-01-10 від 19.08.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі №280/6327/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021, визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування:

№Ф-51581-56 від 02.07.2019 на суму 23 785,08 грн.

№Ф-51581-56 У від 14.11.2018 на суму 15 819,54 грн.

№Ф-51581-56 У від 18.03.2019 на суму 2457,18 грн.

№Ф-51581-56 У від 02.07.2019 на суму 5508,36 грн.

Отже, Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі №280/6327/19 набрало законної сили 25.03.2021.

22.10.2021 ОСОБА_2 направив на адресу відповідача рекомендований лист (трек-номер 020) з заявою про повернення безпідставно сплачених коштів за Формою, визначеною у додатку №1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів №6 від 16.01.2016.

23.11.2021 позивачу повернулось поштове відправлення (лист трек-номер 020) за закінченням терміну зберігання.

26.11.2021 позивач відправив вищезазначену заяву кур`єрською службою Нова пошта (експрес-накладна №9).

30.11.2021 зазначена заява була доставлена відповідачеві, що підтверджується роздруківкою з офіційної веб-сторінки Нової пошти.

Проте відповідь на заяву позивача ГУ ДПС у Запорізькій області надана не була. Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Приписами п.п.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України визначено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1 ст. 43 ПК України).

Згідно із п.43.2 ст. 43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п.43.3 ст.43 ПК України).

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (п. 43.4 ст. 43 ПК України).

В силу п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п. 43.6 ст.43 ПК України).

У свою чергу, підзаконним нормативно-правовим актом, який, на час звернення позивача з заявою про повернення помилково сплачених коштів, регламентував процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, був Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6 (далі Порядок №6).

Відповідно до пункту 5 Порядку №6 повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Пунктом 6 Порядку №6 було визначено, що повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення.

Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У разі надходження заяви про повернення коштів, що надміру сплачені страхувальниками, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, платник додає оригінал або завірену ним копію розрахункового документа (квитанцію, платіжне доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3719.

Згідно з пунктом 7 Порядку №6 у разі надходження заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках:

невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

недостовірність викладеної у заяві платника інформації;

подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

наявність у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає заяву з відміткою про підтвердження повернення коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою про підтвердження повернення коштів на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

На підставі висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок Платника, зазначений у заяві, відкритий у банку або органі Казначейства. (пункт 8 Порядку №6).

На теперішній час (з 24.12.2021), повернення надміру (помилково) сплачених (стягнутих) коштів регламентовано Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року №417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 р. за №1185/36807 (далі Порядок №417).

Порядок №417 містить аналогічні Порядку №6 приписи.

Так, відповідно до п.5 Порядку №417 повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог статті 43 Кодексу. (п.6 Порядку №417).

Згідно п.9 Порядку №417, у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.

Заява залишається без задоволення у таких випадках:

невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

недостовірність викладеної у Заяві інформації;

подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій;

ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку. (п.10 Порядку №417).

Відповідно до п.13 Порядку №417 на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" (далі - система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства).

Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556.

Повернення коштів, які були надміру та/або помилково сплачені на рахунки 3556, відкриті за символами звітності, які втратили чинність, у зв`язку з чим такі рахунки закрито, здійснюється з рахунків 3556, відкритих за символом звітності "204", у тому числі за рахунок поточних надходжень на такі рахунки.

Повернення Платникам коштів здійснюється за рахунок поточних надходжень на рахунок 3556, на який сплачено кошти, що повертаються, крім випадку, визначеного у пункті 14 цього Порядку. (п.п. 14, 15 Порядку №417).

З аналізу викладеного вбачається, що контролюючий орган за результатами розгляду заяви платника податків про повернення надмірно сплачених податкових зобов`язань та у разі відсутності законодавчо мотивованих підстав для відмови у задоволенні такої заяви зобов`язаний підготувати висновок за формою, передбаченою Порядком №417, а органи Державної казначейської служби зобов`язані здійснити повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 22.10.2021 позивач звертався з заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якій просив повернути грошові кошти в розмірі 23 785,08 грн., як надмірно (безпідставно) сплачені кошти та вказував реквізити, на які необхідно перерахувати зазначену суму, до якої долучав копії документів, передбачених Порядком №6 на 22 арк. Крім того, позивач у своїй заяві зазначав причину повернення зазначених коштів.

Разом з тим, доказів на підтвердження факту складання та подання до органу казначейства, відповідно до Закону, висновку про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 23 785,08 грн. за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем суду не надано.

Доводи відповідача про те, що станом на 10.06.2022, відповідно інформаційної бази даних, за позивачем в ІКП по єдиному внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність обліковується заборгованість в сумі 19073,35 грн., судом не приймаються до уваги, оскільки, як встановлено вище, Запорізьким окружним адміністративним судом у справі №280/6327/19 встановлено обставини неправомірності винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) та прийнято відповідне рішення про їх скасування.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо форми подання позивачем заяви про повернення помилково сплачених коштів, суд зазначає, що вона відповідала пункту 5 Порядку №6, в ній було зазначено напрямок перерахування коштів, а саме: на особистий рахунок платника податків в установі банку та підстави повернення коштів.

Враховуючи положення підпункту 3 пункту 5 Порядку №6 (чинного на час подання заяви), п.5 Порядку №417 та п.43.2ст.43 ПК України, суд вважає, що заява містить достатньо інформації для прийняття її податковим органом до розгляду та за результатами розгляду заяви прийняття висновку про повернення відповідних сум та подання його органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після чого здійснюється повернення сплачених коштів.

При цьому, суд звертає увагу, що у випадку звернення позивача з вимогою про повернення надмірно (безпідставно) сплаченого (стягнутого) податку кошти повертаються платнику з відповідного бюджету, а не стягуються за рахунок органу, який здійснює контроль за справлянням податків та зборів, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення з ГУ ДПС у Запорізькій області помилково (безпідставно) стягнутих (сплачених) кошти не підлягають задоволенню.

Водночас, на підставі аналізу вказаних положень законодавства, суд зазначає, що грошові зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 23485,92 грн., які були сплачені ОСОБА_1 є надмірно сплаченими до бюджету коштами, отже вони безпідставно надійшли до бюджету та фактично є власністю позивача, тому відповідач своїми діями порушує право власності позивача на володіння своїм майном, в даному випадку грошовими коштами у сумі 23485,92 грн.

Суд зазначає, що статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Запорізькій області в частині не надання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України фізичній особі ОСОБА_1 надміру зарахованих до бюджету коштів у розмірі 23485,92 грн. за заявою позивача, та зобов`язати ГУ ДПС у Запорізькій області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_1 надміру зарахованих до бюджету коштів у розмірі 23485,92 грн., за його заявою, отриманою відповідачем 30.11.2021.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків позивача, з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 по адміністративній справі №280/6327/19 та з урахуванням відсутності будь-яких заборгованостей зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає таке.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок №5), який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 №5.

Приписами пункту 4 розділу V Порядку №5 встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Тож, в силу положень вищевказаного порядку, працівники контролюючого органу можуть виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.

Суд зазначає, що спосіб захисту прав та інтересів осіб, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективним та таким, що відповідає вимогам законодавства способом відновлення порушеного права позивача суд вважає зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення нарахованої ГУ ДПС у Запорізькій області заборгованості з ЄСВ по вимогам скасованим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 по справі №280/6327/19.

Разом з тим суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності/відсутності, станом на час розгляду справи, інших вимог про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або рішень про застосування штрафних санкцій по вказаному внеску, в зв`язку з чим вимога в частині «відсутності будь-яких заборгованостей зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» заявлена передчасно та не підлягає задоволенню.

Щодо інших доводів сторін, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1984,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №П280/11085041/1 від 28.01.2022.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1984,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо не надання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 надміру зарахованих до бюджету коштів у розмірі 23485,92 грн. за заявою ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 надміру зарахованих до бюджету коштів у розмірі 23485,92 грн. (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривен 92 копійки).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом виключення з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) запису про наявність боргу зі сплати єдиного внеску (недоїмки, штрафу, пені), по вимогам скасованим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2020 по справі №280/6327/19.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26.01.2023.

Суддя Р.В. Кисіль