Справа № 588/881/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 р. Справа № 588/881/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2022, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 12.08.22 по справі № 588/881/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про стягнення пенсії та компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі за текстом також відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), у якому просив:

1. Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області протиправною та зобов`язати вчинити дії для реалізації права на пільгову пенсію на умовах, у розмірах та з підстав відповідно до вимог чинного законодавства України.

2. Визнати індивідуальний акт - рішення № 161 про призначення пенсії від 20.10.2000 ОСОБА_1 незаконним та протиправним, який суперечить Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-12, недійсним, незаконним, фальшивим з дня прийняття рішення та скасувати таке рішення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вчинити дії зі встановлення трудового стажу позивача, ОСОБА_1 , за періоди трудової діяльності:

3.1) з 01.09.1961 по 09.10.2000;

3.2) з 01.09.1961 по 19.08.2001;

3.3) з 01.09.1961 з урахуванням роботи позивача за договором з 30.03.2005 по 31.07.2005, інженером-технологом ливарної дільниці ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод», список № 2;

3.4) з 01.09.1961 з урахуванням роботи позивача згідно з наказом з 01.08.2005 по 05.09.2005, в.о. начальника ливарної дільниці ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод", список № 2.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області вчинити дії зі встановлення трудового стажу роботи позивача, ОСОБА_1 , за списками № 1, № 2 в ливарній дільниці за періоди трудової діяльності:

1.1) з 13.10.1961 по 09.10.2000 на день призначення пенсії;

1.2) з 13.10.1961 по 01.06.2005 по день перерахунку пенсії за 40 років стажу роботи.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вчинити дії з проведення розрахунку нарахування середньомісячної заробітної плати позивача, ОСОБА_1 , за період з 01.01.1988 по 31.12.1992.

6. Зобов`язати відповідача, Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області, вчинити дії щодо проведення розрахунку нарахування пенсії ОСОБА_1 :

6.1) з 09.10.2000;

6.2) з 01.06.2005.

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вчинити дії з проведення розрахунку ненарахованої, невиплаченої, вкраденої пенсії у позивача, ОСОБА_1 , з 09.10.2000 по 31 березня 2021 року по місяцям, по рокам, а також проведення корегування розрахунку пенсії на день розгляду справи у суді, та вислати рекомендованою поштою свої розрахунки позивачу, Сумському окружному адміністративному суду.

8. Встановити факт вчинення протиправних дій посадовими особами УПФУ Тростянецького району Сумської області про прийняття рішення про призначення пенсії за рішенням № 161 від 20.10.2000 ОСОБА_1 начальником управління Пенсійного фонду України М. А. Мартиненко, підготовленого фахівцем Євсюковою, перевіреного Головним фахівцем УПФУ Тростянецького району Сумської області Анішковою за пенсійною справою № 114311 ОСОБА_1 .

9. Скасувати фіктивне, фальшиве, незаконне рішення № 161 від 20.10.2000 про призначення пенсії ОСОБА_1 за нормами Закону України Про підвищення розміру пенсії № 979-14, за неадекватністю застосування Закону.

10. Стягнути борг ненарахованої, невиплаченої, вкраденої пенсії з жовтня 2000 року по день прийняття судового рішення з урахуванням корегування суми стягнення (на 31 березня 2021 року така сума була визначена позивачем, ОСОБА_1 у розмірі 1 430 561,50 грн), на день прийняття судового рішення після проведення корегування, уточнення сума стягнення дорівнює: (Суд звертає увагу, що позивачем не зазначено уточнену суму стягнення).

11. Провести розрахунок стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь позивача, ОСОБА_1 , компенсацію втрати грошових доходів за час затримки виплати пенсії з 08.10.2000 по день прийняття судового рішення.

12. Зобов`язати відповідача при підрахунку стажу за списками № 1, № 2 враховувати надані ОСОБА_1 тарифні оплачені відпустки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періодів роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Тростянецький машинобудівний завод" з 01.10.2000 по 19.08.2001 на посаді майстра ливарної дільниці та з 01.08.2005 по 05.09.2005 на посаді виконуючого обов`язки начальника ливарної дільниці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Тростянецький машинобудівний завод" з 01.10.2000 по 19.08.2001 на посаді майстра ливарної дільниці та з 01.08.2005 по 05.09.2005 на посаді виконуючого обов`язки начальника ливарної дільниці.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 454,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції належним чином не перевірив правильність підрахунку середньої заробітної плати позивача з огляду на переведення його фактичного заробітку у карбованцях та купонах у гривні, невірно застосував приписи ст. 1 Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії», ч. 5 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Посилається на незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ч. 3 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та необґрунтоване застосування ст. 1 Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії».

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та у цій частині ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Сумській області провести перерахунок пенсії позивача з 20.10.2000 по день винесення рішення суду, виходячи з середнього розміру місячної заробітної плати позивача в сумі 6965,00 гривень, та зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованою сумою пенсії та фактично отриманою за весь вищеназваний період з урахуванням компенсації втрати грошових доходів за період з 01.11.2000 по цей час.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Тростянецької райдержадміністрації Сумської області із заявою від 09.10.2000 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 19, 2 т.).

До заяви позивачем додано подання, трудову книжку, довідку про заробіток, документи про утримання та документи про трудовий стаж, про що зазначено на зворотному боці заяви від 09.10.2000 у розділі "Перелік документів, доданих до заяви" (а.с. 19 (зворотній бік), 2 т.).

Відповідно до рішення від 20.10.2000 Управління соціального захисту населення Тростянецької райдержадміністрації Сумської області, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком за Списком № 2, згідно з пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.10.2000 у розмірі 74,70 грн (а.с. 14, 2 т.).

Згідно з розрахунком пенсії, на момент її призначення, загальний стаж позивача становив - 38 років 11 місяців 29 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 2 місяці 12 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 9 років 09 місяців 18 дні (а.с. 14 (зворотній бік) - 15, 2 т.).

В подальшому позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду в Тростянецькому районі із заявою від 27.02.2008 щодо перерахунку пенсії з донарахуванням стажу (а.с. 25, 2 т.), до якої було додано, зокрема, трудову книжку та довідку ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" від 25.02.2008 за № 41 (а.с. 26, 27, 2 т.).

При цьому відповідно до довідки ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" від 25.02.2008 за № 41, позивач працював на ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" за трудовою угодою з 28.03.2005 по 31.07.2005 (а.с. 26, 2 т.).

Також за записами у трудовій книжці позивач з 01.08.2005 по 05.09.2005 працював у Відкритому акціонерному товаристві "Тростянецький машинобудівний завод" на посаді виконуючого обов`язки начальника ливарної дільниці на період щорічної відпустки начальника ливарної дільниці (а.с. 26 (зворотній бік), 27, 2 т.).

Відповідно до розпорядження Управління пенсійного фонду в Тростянецькому районі від 06.03.2008 за № 114311 позивачу здійснено перерахунок пенсії з більшого стажу (а.с. 31, 2 т.) При цьому загальний стаж позивача став становити - 40 років 03 місяці 12 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 2 місяці 12 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 9 років 11 місяців 03 дні, що також підтверджується розрахунком стажу (а.с. 31 (зворотній бік), 32, 2 т.). Таким чином загальний пільговий стаж позивача становить 10 років 01 місяць 15 днів.

Отже, як встановлено судом, предметом спору фактично є рішення № 161 від 20.10.2000 про призначення позивачу пенсії, незгода позивача з розміром пенсії, яка йому виплачується з жовтня 2000 року, та незарахування в подальшому до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.10.2000 по 19.08.2001, з 28.03.2005 по 31.07.2005 та з 01.08.2005 по 05.09.2005.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Сумській області провести перерахунок пенсії позивача з жовтня 2000 року по день винесення рішення суду, виходячи з середнього розміру місячної заробітної плати позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу правомірно призначено з 09.10.2000 пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у розмірі 74,70 грн, з урахуванням мінімального розміру пенсії, який з 01.09.1999 складав 24,90 грн.

Водночас у частині позовних вимог про стягнення боргу ненарахованої, невиплаченої, вкраденої пенсії з жовтня 2000 року по день прийняття судового рішення з урахуванням корегування суми стягнення та проведення розрахунку стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь позивача, ОСОБА_1 , з компенсацією втрати грошових доходів за час затримки виплати пенсії з 08.10.2000 по день прийняття судового рішення, суд першої інстанції, зазначивши, що під час розгляду справи судом не встановлено порушення норм чинного, на момент призначення позивачу пенсії, законодавства щодо визначення розміру пенсії, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача боргу ненарахованої пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 08.10.2000.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії на пільгових умовах) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За приписами ч. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

При цьому згідно з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Мінімальний розмір пенсії за віком установлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком установлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.

Як встановлено судом з позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що пенсія йому призначена відповідно до Закону України "Про підвищення мінімального розміру пенсії", а не до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість такого твердження позивача, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення Управління соціального захисту населення Тростянецької райдержадміністрації Сумської області від 20.10.2000 за № 161, пенсія позивачу призначена за віком за Списком № 2, згідно зі статтями 13, 19, 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 14, 2 т.).

З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача на момент призначення пенсії складав 38 років 11 місяців 29 днів (а.с. 14 (зворотній бік), 15), а отже з урахуванням додаткового 1 % за кожен повний рік роботи понад 25 років загальний процент розрахунку пенсії від заробітку складає 68 % (55 % за 25 років + 13 % за 13 років).

Водночас статтею 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

В силу положень ч. 1-2 ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі.

Середньомісячний заробіток за 24 календарних місяці і за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми заробітку за 24 календарних місяці роботи підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців роботи підряд (протягом всієї трудової діяльності) відповідно на 24 чи 60. При цьому за бажанням того, хто звернувся за пенсією, місяці з неповним числом робочих днів у зв`язку з їх влаштуванням на роботу або звільненням враховуються як повні календарні місяці роботи.

З матеріалів справи встановлено, що при визначенні розміру пенсії позивача врахована довідка про заробіток для обчислення пенсії, видана ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» від 10.10.2000 за № 357 за 60 місяців з 01.01.1988 по 31.12.1992 (а.с. 22 (зворотній бік), 2 т.).

З розрахунку пенсії вбачається, що пенсія позивача обрахована із заробітку за 60 місяців 12 521,02 грн (а.с. 14, 15, 2 т.). При цьому при визначенні розміру пенсії враховано середній заробіток позивача - 208,68 грн. (12 521,02 грн. (заробіток за 60 місяців)/60 місяців), загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 68 % та коефіцієнт підвищення пенсії з 1999 року - 1,1000. Отже основний розмір пенсії складав - 156,09 грн.

В свою чергу ч. 5 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Водночас відповідно до ст. 1 Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» з 1 вересня 1999 року встановлюється мінімальний розмір пенсії за віком 24,9 гривні.

Мінімальний розмір пенсії за віком поширюється тільки на трудові пенсії, що призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже мінімальний розмір пенсії з 01.09.1999 складав 24,90 грн.

При цьому, оскільки позивачу призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то на нього поширюється дія ст. 1 Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії».

Таким чином, ураховуючи приписи ч. 5 ст. 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 1 Закону України "Про підвищення мінімального розміру пенсії" на момент призначення пенсії позивачу розмір трьох мінімальних пенсій за віком становив 74,70 грн.

Саме такий розмір пенсії, з урахуванням обмеження, передбаченого ч. 5 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і було призначено позивачу.

При цьому норма ч. 5 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо обмеження розміру пенсії, на момент призначення позивачу пенсії, неконституційною не визнавалася та була діючою, а відтак підлягала застосуванню відповідним органом.

Колегія суддів зауважує, що такого висновку суд першої інстанції дійшов, виходячи з системного аналізу положень ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , в тому числі і частин 3 і 5, у поєднанні з приписами Закону України "Про підвищення мінімального розміру пенсії".

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу правомірно призначено з 09.10.2000 пенсію за віком за Списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у сумі 74,70 грн.

Разом з тим колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача, що суд першої інстанції не перевірив правильність підрахунку середньої заробітної плати позивача з огляду на переведення його фактичного заробітку у карбованцях та купонах у гривні, оскільки довідка про заробіток для обчислення пенсії від 10.10.2000 за № 357 Відкритого акціонерного товариства "Тростянецький машинобудівний завод" (а.с. 2, 2 т.) сформована саме у гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за N 22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року за N 13-1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 21-1 2.1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що обчислення пенсії може бути здійснене лише виходячи із розміру тієї заробітної плати, яка була нарахована та виплачена особі, тобто яка була фактично сплачена та одержана за роботу, за весь фактично відпрацьований час. Можлива неправильність нарахування та виплати заробітної плати підприємством, на якому працювала така особа, та незгода особи із заробітною платою, зазначеної в довідці, не може бути підставою для перерахунку пенсії особи за іншими показниками, ніж ті, що були виплачені.

Як встановлено судом, пенсія позивачу обчислена із заробітної плати за період з 01.01.1988 по 31.12.1992 згідно з довідкою № 357 від 10.10.2000, виданої ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод". Будь-які інші довідки про заробітну плату пенсійна справа не містить.

Також колегія суддів зазначає, що спір про розмір заробітної плати позивача вже вирішувався судом та рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.02.2007 у справі № 2а-40/2000, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26.04.2007, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог, зокрема щодо стягнення недорахованої заробітної плати (а.с. 78-82, 2 т.).

Окрім того щодо стягнення з відповідача боргу ненарахованої, невиплаченої, вкраденої пенсії з жовтня 2000 року по день прийняття судового рішення з урахуванням корегування суми стягнення (на 31 березня 2021р. така сума була визначена позивачем у розмірі 1 430 561,50 грн.), на день прийняття судового рішення після проведення корегування, уточнення сума стягнення дорівнює: (Суд звертає увагу, що позивачем не зазначено уточнену суму стягнення) та компенсації втрати грошових доходів за час затримки виплати пенсії з 08.10.2000 по день прийняття судового рішення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки під час розгляду справи судом не встановлено порушення норм чинного, на момент призначення позивачу пенсії, законодавства щодо визначення розміру пенсії, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу ненарахованої пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 08.10.2000.

Отже колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наявними в матеріалах справи доказами не встановлено порушення відповідачем вимог законодавства при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, не підлягають задоволенню вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі, провести перерахунок пенсії позивача з 20.10.2000 по день винесення рішення суду, виходячи з середнього розміру місячної заробітної плати позивача в сумі 6965,00 гривень, та зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованою сумою пенсії та фактично отриманою за весь вищеназваний період з урахуванням компенсації втрати грошових доходів за період з 01.11.2000 по цей час.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 по справі № 588/881/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк