Справа № 420/21359/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/21359/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, прийняте у складі суду судді Танцюри К.О. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Укрекопром», третя особа Державна екологічна інспекція України, про анулювання висновку,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Укрекопром», за участю третьої особи Державної екологічної інспекції України, в якому позивач просив суд про анулювання висновку державної екологічної експертизи по матеріалам оцінки впливу на навколишнє середовище від 08.08.2016р. №7-03/12-18484/10-16, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю НВК Укрекопром Міністерством екології та природних ресурсів України.

Доводи позовної заяви були обґрунтовані тим, що 15.07.2021 р. до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України надійшов припис Державної екологічної інспекції України від 14.07.2021р. №7533/4.2/4-21 щодо анулювання Висновку державної екологічної експертизи від 08.08.2016р. №7-03/12-18484/10-16, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «НВК «Укрекопром» Міністерством екології та природних ресурсів України. Представник Міністерства у позовній заяві вказав, що Держекоінспекцією на підставі доручення Прем`єр-міністра України до листа Міндовкілля від 29.10.2020р. № 25/6-23/8527-20 здійснено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК «Укрекопром» за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, Краснопільська сільська рада, 21-й км. Старокиївського шосе, 55/1, за результатами якої складено акт від 13.07.2021р. № 4.2-19/15. У ході перевірки встановлено наступні порушення: встановлено факт надання у заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; суб`єктом господарювання провадження господарської діяльності, на яку отримано документ дозвільного характеру, здійснюється з порушенням вимог законодавства. Позивач, посилаючись на встановлені під час перевірки порушення вказав, що у Міндовкілля наявні правові підстави для звернення до адміністративного суду щодо анулювання висновку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у задоволенні адміністративного позову Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні помилково зазначає, що позивачем не надано доказів надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї недостовірної інформації. Так, апелянт зазначає, що відповідачем в документі, у якому обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та у звіті з інвентаризації викидів забруднюючих речовин, було застосовано застарілі методики, не імпліментовані і не затверджені в якості керівних нормативних актів на національному рівні. Апелянт вважає, що оскільки ТОВ «Укрекопром» під час формування вищезазначеного звіту не проводились прямі вимірювання, то відповідно розрахунки викидів, здійснені розрахунковим методом посилаючись на «Збірник показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами» та на застарілі збірники радянських часів, в яких відсутні підприємства у сфері поводження з медичними відходами та не зазначені питомі викиди забруднюючих речовин при спалюванні медичних відходів, є неправдивими, неповними та недостовірними. Крім того, на думку апелянта, викиди забруднюючих речовин при спалюванні медичних відходів повинні були бути визначені відповідачем на підставі Типової методики, з урахуванням викидів зазначених у Стокгольмської конвенції та Керівництві по інвентаризації атмосферних викидів (CORINAIR).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Міністерством екології та природних ресурсів України складено та видано ТОВ «НВК «Укрекопром» висновок №7-03/12-18484/10-16 від 08.08.2016р. державної екологічної експертизи по матеріалам оцінки впливу на навколишнє середовище щодо планової діяльності ТОВ «ТОВ «НВК «Укрекопром» у сфері поводження з небезпечними відходами (а.с.7-20 т.1).

У період з 12.07.2021р. по 13.07.2021р. Державною екологічною інспекцією України проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якої складено акт від 13.07.2021р. №4.2-19/15 (а.с.21-30 т.1).

Згідно опису виявлених порушень вимог законодавства, за результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) (а.с.31-34 т.1) встановлено наявність порушень вимог законодавства:

- частини 6 ст.3, ч.2 5 ст.9, ч.3 ст.17 Закону України №2059, п.є ч.1 ст.17 Закону України №187/98, а саме "НВК "УКРЕКОПРОМ" представлено висновок № 7-03/12- 18484/10- 16 від 08.08.2016р. державної екологічної експертизи по матеріалам оцінки впливів на навколишнє середовища щодо планової діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, Краснопільської сільської ради, 21-й км Старокиївського шосе, 55/1. Відповідно до Державної статистичної звітності «Утворення та поводження з відходами» № 1 -відходи (річна) за 2020 рік, ТОВ"НВК "УКРЕКОПРОМ" усього зібрано, отримано медичних відходів від виробників відходів - 701,810 тон, та утилізовано 701,810 тон. Встановлено, що не виконуються умови Висновку державної екологічної експертизи № 7-03/12-18484/10- 16 від 08.08.2016р. з моменту прийняття-передачі відходів від інших суб`єктів господарської діяльності щодо подальшого поводження з ними в частині не виконання обов`язків: 1) забезпечення повного збирання, належного зберігання та недопущення псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; 2)здійснення організаційних, науково технічних та технологічних заходів для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів. Під час перевірки встановлено, що ТОВ "НВК "УКРЕКОПРОМ" не експлуатує обладнання «Утилізатор УТ3000ДП» у зв`язку з проведенням ремонтних робіт, відповідно до наказу директора ТОВ "НВК "УКРЕКОПРОМ" Данкевич В.І. № 24-П від 12.07.2021р. Під час огляду обладнання встановлено, що утилізатор НОМЕР_1 , розміщений на підприємстві TOB "НАК "УКРЕКОПРОМ" не оснащений обладнанням для утилізації відходів». Статтею 1 Закону України «Про відходи» визначено, що «утилізація відходів» це використання відходів як вторинний матеріал чи енергетичний ресурс. Тобто під час знешкодження відходів, на підприємстві не здійснюються заходи для максимальної утилізації відходів, а саме: не забезпечено обладнанням щодо використання відходів як енергетичного ресурсу (наприклад шляхом оснащення обладнання для рекуперації тепла з подальшим використанням теплової енергії для підігріву власних приміщень чи використання для підігріву води в системі гарячого водопостачання тощо). Встановлено, що суб`єктом господарювання здійснюється операції зі знешкодження небезпечних медичних відходів, але не вживаються заходи для їх утилізації, що є порушенням пункту «є» Закону України «Про відходи»;

- абзац 3 ч.1 ст.11 Закону України №877, с.6 ст.3, ч.2, 5 ст.9, ч.3 ст.17 Закону України №2059; абзац 2 ч.1 ст.10 Закону України №2707, а саме ТОВ НВК "УКРЕКОПРОМ" отримано дозвіл № -7 від 06.10.2017р. на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на операції зі знешкодження (спалювання) небезпечних медичних відходів на Утилізаторі УТ300ДП за адресою: Одеська обя., Комінтернівський р-н, Краснопільської сільської ради, 21-й км Старокиївського шосе, 55/1. В документі у якому обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на атмосферне повітря стаціонарними джерелами та у звіті з інвентаризації викидів забруднюючих речовин ТОВ "НВК "УКРЕКОПРОМ" застосований розрахунок викидів і забруднюючих речовин у відповідності до наступних методик:1) «Збірник показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами, томи І-ІІІ»; 2)«Збірник методик за визначенням концентрації забруднюючих речовин в промислових викидах. Л. Гидрометеоиздат. 1987р.»;3) «Збірник методик за розрахунками викидів в атмосферу забруднюючих речовин різними виробництвами. Д Гидрометеотдат. 1086.»;4) «Удельные выбросы загрязняющих веществ в атмосферний воздух различными производствами (на основе Руководства по ивентаризации выбросов в атмосферу CORINАIR), тома І, ІІ Украинский научный центр технологической экологии». У даних Збірниках, розраховані викиди забруднюючих речовин виключно при спалюванні побутових, муніципальних та промислових відходів, а будь які розрахунки щодо спалювання небезпечних медичних відходів відсутні. Таким чином, перелік забруднюючих речовин у дозволі на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -7 від 06.10.2017р. виданого Департаментом екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації є необґрунтованим, а розрахунки викидів забруднюючих речовин при спалюванні медичних відходів, є неправдивими, неповними та недостовірними. Повний перелік забруднюючих речовин що можуть утворюватись при спалюванні відходів, а також значення гранично допустимих викидів у повітрі для установок зі спалювання відходів визначений у Директиві Європейського парламенту і ради 2010/75/ЄС від 24 листопада 2010 року про промислові викиди (інтегрований підхід до запобігання забрудненню та його контролю) (стан:чинний. Набрання чинності відбулась 06.01.2011р., №2010 L-06.01.2011-000.001 ідентифікатор:984_004-10), у частині 3 додатку VI. Крім того, відповідно до Керівництва ЄМЕП / ЕАОС по інвентаризації викидів забруднюючих речовин 2016 Європейської агенції довкілля (European Environment Agency (EEA)) №5.С.1.b.ііі «Спалювання медичних відходів» та Посібника ВОЗ Safe management of waste from health care (Безпечне управління відходами медико-санітарної діяльності)(WHO, 2014) и WHO/FWS/WSH/17/.05 (2017) зазначені вимоги до поводження з медичними відходами, детальний опис процесу спалювання, викиди забруднюючих речовин саме при спалюванні медичних відходів та заходи щодо їх регулювання.

Державною екологічною інспекцією України складено припис щодо зупинення дії чи анулювання дозволу від 14.07.2021р. №7553/4.2/4-21 якому Інспекція, посилаючись на результати позапланової перевірки ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» у сфері поводження з небезпечними відходами, просить Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України зупинити дію або анулювати в установленому законодавством порядку Висновок державної екологічної експертизи №7-03/12-18484/10-16 від 08.08.2016 ТОВ«НАК «УКРЕКОПРОМ» за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н., Краснопільської сільської ради, 21-й км. Старокиївського шосе 55/1.

Враховуючи викладене, на підставі положень с. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про анулювання висновку державної екологічної експертизи по матеріалам оцінки впливу на навколишнє середовище від 08.08.2016р. №7-03/12-18484/10-16.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено факту надання ТОВ «НВК «Укрекопром» в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації та здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення, що є підставою для висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз.1 п.п.4 п.4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань надає центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування приписи щодо зупинення дії чи анулювання в установленому законодавством порядку дозволів, ліцензій, сертифікатів, висновків, рішень, лімітів, квот, погоджень, свідоцтв на спеціальне використання природних ресурсів, викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, поводження з небезпечними хімічними речовинами, транскордонне переміщення об`єктів рослинного і тваринного світу (у тому числі водних живих ресурсів), а також щодо встановлення нормативів допустимих рівнів шкідливого впливу на стан навколишнього природного середовища.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

У аспекті наведеного, для анулювання документів дозвільного характеру в судовому порядку, дозвільному органу, що видав документ, необхідно встановити одну з вищезазначених підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви Міндовкілля, яку подано до суду в порядку визначеному ч.7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, підставою для звернення до суду, позивачем зазначалося:

- встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру недостовірної інформації;

-здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що Міндовкілля не видавало відповідачеві жодних приписів про усунення порушень із наданням достатнього часу для їх усунення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту норми п.2 ч.7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" вбачається, що зверненню дозвільного органу до суду з адміністративним позовом про застосування заходів реагування, повинно передувати складання ним припису про усунення виявленого правопорушення, надання суб`єкту господарювання часу для його виконання та встановлення факту не усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, щодо яких видано припис.

Не виконання вимог припису встановлюється шляхом проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю).

Визначаючи одну із підстав для подання даного позову, як здійснення господарської діяльності з порушенням вимог законодавства, на переконання колегії суддів, позивач повинен був надати суду докази видання припису про усунення порушення вимог законодавства, надання відповідачу достатнього часу для усунення цих порушень, та відповідно докази, які підтверджують не усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, щодо яких видано припис.

Разом з тим, матеріали справи не містять таких доказів.

Частиною 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що приписом є обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Також не надано позивачем і доказів видання підприємству такого припису Держекоінспекцією.

Разом з тим, в апеляційній скарзі Міндовкілля наполягає на тому, що підставою для звернення до суду є саме встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру недостовірної інформації, а саме те, що перелік забруднюючих речовин у Висновку є необґрунтованим, а розрахунки викидів забруднюючих речовин при спалюванні медичних відходів є неправдивими, неповними та недостовірними.

Фактично, доводи апеляційної скарги у цій частині ґрунтуються на тому, що відповідачем було заставано невірні та застарілі методики визначення викидів забруднюючих речовин при спалюванні медичних відходів, а тому наведені відповідачем відомості є неправдивими, неповними та недостовірними.

Апеляційний суд зазначає, що законодавство України не містить визначення недостовірної інформації і не окреслює фактичних ознак, які вказують на недостовірність інформації. Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2021 року у справі № 757/9133/18-ц зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Колегія суддів вважає, що застосування відповідачем невірної методики визначення викидів забруднюючих речовин не може бути підставою для твердження про надання недостовірних відомостей, оскільки методика розрахунку підлягала врахуванню та перевірці при виданні висновку державної екологічної експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією України взагалі не здійснювався аналіз обсягів викидів та перевірку наявності викидів, що здійснює відповідач у процесі господарської діяльності, а отже встановити, що ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» порушує вимоги Висновку №7-03/12- 18484/10-16 від 08.08.2016, а тому посилання позивача на встановлення Д Державною екологічною інспекцією України, що розрахунки викидів забруднюючих речовин при спалюванні медичних відходів відповідачем, є неправдивими, неповними та недостовірними, а значить, що встановлений факт надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації, є хибними.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477- ІV від 23.02.2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

При цьому, колегія суддів зазначає, що звернення з підстав надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації, можливе у разі встановлення дозвільним органом такого факту.

Так, апелянт обґрунтовує свою позицію в цій частині тим, що в проекті оцінки впливу на навколишнє середовище розрахунок щодо спалювання небезпечних медичних відходів проводився у відповідності до наступних методик:1) «Збірник показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами, томи І-ІІІ»; 2) «Збірник методик за визначенням концентрації забруднюючих речовин в промислових викидах. Л. Гидрометеоиздат. 1987р.»;3) «Збірник методик за розрахунками викидів в атмосферу забруднюючих речовин різними виробництвами. Д Гидрометеотдат. 1086.»;4) «Удельные выбросы загрязняющих веществ в атмосферний воздух различными производствами (на основе Руководства по ивентаризации выбросов в атмосферу CORINАIR), тома І, ІІ Украинский научный центр технологической экологии», в якій відсутній розрахунок щодо спалювання небезпечних медичних відходів.

Апелянт зазначає, що в даному випадку застосуванню підлягає Керівництво ЄМЕП/ЕАОС по інвентаризації викидів забруднюючих речовин 2016 Європейської агенції довкілля (European Environment Agensy (ЕЕА) № 5.С. 1 .b.iii "Спалювання медичних відходів" та Посібника ВОЗ Safe management of waste from health care activities [Безпечне управління відходами медико- санітарної діяльності] (WHO, 2014) и WHO/FWC/WSH/17.05 (2017).

Суд першої інстанції зробив висновок, що вищеозначені нормативно-правові акти не можуть використовуватись у якості керівних документів для визначення значення гранично допустимих викидів у повітрі для установок зі спалювання відходів.

Колегія суддів вважає вірним такий висновок суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 2 Закону України "Про міжнародні договори" визначено, що міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони підписана 27 червня 2014 року, ратифікована 16 вересня 2014 року на підставі Закону України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" №1678-VII та набрала чинності 01 вересня 2017 року на підставі листа Міністерства закордонних справ України від 20 липня 2017 року №72/14-612/1-171.

У ст. 363 Угоди про асоціацію зазначено, що поступове наближення законодавства України до права та політики ЄЄ у сфері охорони навколишнього природного середовища здійснюється відповідно до Додатка XXX до цієї Угоди, згідно із яким Україна зобов`язалась імплементувати положення Директиви 2010/75/ЄС.

У загальному значенні, імплементація міжнародно-правових норм - це сукупність цілеспрямованих організаційно правових та інституційних заходів, що здійснюються державами індивідуально, колективно чи в рамках міжнародних організацій і спрямовані на реалізацію ними прийнятих на себе міжнародно-правових зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади (далі Положення №731).

Відповідно до п.2-4 Положення №731 Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Водночас, державою Україна, не було імплементовано положення Директиви №2010/75/ЄС, а саме не було розроблено відповідних нормативно-правових актів, що б встановлювали перелік найкращих доступних технологій та методів управління для регулювання окремих видів діяльності, а також не приведено гранично допустимі концентрації та гранично допустимі скиди забруднюючих речовин до значень Директиви 2010/75/ЄС.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Директива Європейського парламенту і ради 2010/75/ЄС від 24 листопада 2010 року про промислові викиди (інтегрований підхід до запобігання забрудненню та його контролю), Керівництво ЄМЕП/ЕАОС по інвентаризації викидів забруднюючих речовин 2016 Європейської агенції довкілля (European Environment Agency (ЕЕА)) №5.С.1.b.ііі "Спалювання медичних відходів" та Посібник ВОЗ Safe management of waste from health care activities [Безпечне управління відходами медико-санітарної діяльності] (WHО, 2014) и WHO/FWC/WSH/17.05 (2017) не імплементовані і не затверджені в якості керівних нормативних актів на національному рівні та не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, а отже не можуть використовуватись у якості керівних документів для визначення значення гранично допустимих викидів у повітрі для установок зі спалювання відходів.

Колегія суддів також враховує те, що з аналізу змісту Висновку державної екологічної експертизи 08.08.2016р. №7-03/12-18484/10-16, ТОВ «НВК «Укрекопром», здійснює діяльність, яка передбачає поводження з різними видами відходів, а не виключно медичними.

За таких обставин, відсутні правові підстави для скасування такого Висновку, лише з тих підстав, які зазначає позивач, у якості недостовірних (неправдивих) відомостей під час подання заяви про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що інших відомостей щодо неправдивості, неповноти та недостовірності даних щодо обґрунтування обсягів та видів викидів під час відомостей під час подання заяви про видачу документа дозвільного характеру, Держекоінспекцією під час перевірки не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для анулювання Висновку державної екологічної експертизи від 08.08.2016р. №7-03/12-18484/10-16, виданого ТОВ «НВК «Укрекопром», що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Укрекопром», третя особа Державна екологічна інспекція України, про анулювання висновку залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л. Є. Зуєва