Справа № 300/3303/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3303/22 пров. № А/857/16375/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №300/3303/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

суддя в 1-й інстанції Главач І. А.,

час ухвалення рішення 02.11.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 02.11.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горин В. М., звернувся в суд з позовом до відповідача Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), в якому просив визнати протиправними та скасувати постанову Івано-Франківського міського відділу ДВС ПЗМУЮ (м. Івано- Франківськ) державного виконавця Мицака М.З. про стягнення виконавчого збору від 25 квітня 2022 року у виконавчому провадженні №39982549 та постанову Івано-Франківського міського відділу ДВС ПЗМУЮ (м. Івано-Франківськ) державного виконавця Мицака М.З. про відкриття виконавчого провадження №68876157 від 27 квітня 2022 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом не взято до уваги умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Зазначає, що зміни внесені Законом №2475-VІІІ погіршили становище боржника, в також те, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом №0907/19053/2013, виданим Івано-Франківським міським судом, тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 90946,67 грн. Звертає увагу, що 25 квітня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з письмовою заявою стягувача та після цього державним виконавцем винесена спірна постанова про стягнення з боржника виконавчого збору. Вказує, що положення ст.27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами ст.27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній з 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10% від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню. Таким чином, вважає, що з урахуванням того, що зміни внесені Законом №2475-VІІІ погіршили становище боржника, а також те, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом №0907/19053/2013, виданим Івано-Франківським міським судом про стягнення з нього в користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" 909466,72 грн заборгованості, тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 90946,47 грн. Крім того, покликається на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду віл 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 та постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 14 травня 2020 року справа №640/685/19. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове повторно засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2013 року у справі №0907/19053/2013 позов Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", місцезнаходження якого бульвар Верховної Ради, 7 в м. Києві, , - 909466 грн 72 коп. заборгованості за кредитним договором №280/08/14-CLN від 01 вересня 2008 року.

На підставі зазначеного рішення 27 травня 2013 року видано виконавчий лист (а.с.13-14).

26 вересня 2013 року державним виконавцем Сідиком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39980985 та направлено боржнику.

05 лютого 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

29 квітня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

06 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

01 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

25 квітня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" на правонаступника ОСОБА_3 , згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 грудня 2021 року.

25 квітня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мицаком М.З. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 90946,67 грн у ВП №39982549 на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа (а.с.23-24, 16-17).

27 квітня 2022 року, керуючись частиною 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме виконавче провадження. Так, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мицаком М.З. від 27 квітня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68876157 з примусового виконання постанови №39982549 від 25 квітня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчого збору у розмірі 90946,67 грн та направлено рекомендованим листом за місцем реєстрації боржника, що підтверджується копією поштового відправлення (а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02 березня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується витягом з наказу №47 від 02 березня 2022 року.

Не погодившись з постановами про стягнення виконавчого збору від 25 квітня 2022 року у виконавчому провадженні ВП №39982549 та про відкриття виконавчого провадження від 27 квітня 2022 року у виконавчому провадженні ВП №68876157 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), позивач звернувся в суд за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність фактичного стягнення коштів у рамках примусового виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2013 року у справі №0907/19053/2012 про стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №280/08/14-CLN від 01 вересня 2008 року, яке відкрито за правилами, передбаченими Законом №606-XIV (чинного на дату ухвалення постанови від 26 вересня 2013 року ВП №39982549) у зв`язку з поверненням державним виконавцем виконавчого документу стягувачу за його заявою не заперечує наявності підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за цим виконавчим документом, а тому оскаржувані постанови є правомірними та скасуванню не підлягають.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закон №606-XIV), Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2013 року державним виконавцем Сідиком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39980985 на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2013 року у справі №0907/19053/2013 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" 909466 грн 72 коп. заборгованості за кредитним договором №280/08/14-CLN від 01 вересня 2008 року. 05 лютого 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 29 квітня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 06 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. 01 грудня 2016 року постановою державного виконавця про арешт коштів боржника.

25 квітня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" на правонаступника ОСОБА_3 згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 грудня 2021 року.

25 квітня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мицаком М.З. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 90946,67 грн у ВП №39982549 на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа (а.с.23-24, 16-17).

Згідно зі ст.1, 5 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1403-VIII).

Законом №1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

За змістом ст.10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Ст.13 Закону №1404-VIII передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Ч.2 цієї статті передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

У зв`язку з прийняттям Закону №2475-VІІІ від 03 липня 2018 року ч.2 ст.27 Закону №1404-VІІІ викладена у наступній редакції: «виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Згідно з ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Ч.9 цієї статті передбачає, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з ч.5 цієї статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Аналіз наведених вище правових норм надає колегії суддів підстави для висновку про те, що у спірних правовідносинах обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були, зокрема, фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

З матеріалів виконавчого провадження №39980985, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що державний виконавець фактично не проводив усіх необхідних виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2013 року у справі №0907/19053/2013, оскільки достатніх доказів передбачених ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять, а прийняття лише постанов: про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника, на думку колегія суддів, без жодних доказів на підтвердження їх виконання, не свідчить про здійснення реальних заходів примусового виконання рішення, крім того, державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі, а тому, враховуючи ту обставину, що виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі, що визначений у спірній постанові, а тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі визначеному у оскаржуваній постанові, а тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII, є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки постанова Івано-Франківського міського відділу ДВС ПЗМУЮ (м. Івано-Франківськ) державного виконавця Мицака М.З. про відкриття виконавчого провадження №68876157 від 27 квітня 2022 року прийнята на виконання постанови Івано-Франківського міського відділу ДВС ПЗМУЮ (м. Івано- Франківськ) державного виконавця Мицака М.З. про стягнення виконавчого збору від 25 квітня 2022 року у виконавчому провадженні №39982549, тому така, як похідна, підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.242, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №300/3303/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Івано-Франківського міського відділу ДВС ПЗМУЮ (м. Івано-Франківськ) державного виконавця Мицака М.З. про стягнення виконавчого збору від 25 квітня 2022 року у виконавчому провадженні №39982549.

Визнати протиправною та скасувати постанову Івано-Франківського міського відділу ДВС ПЗМУЮ (м. Івано-Франківськ) державного виконавця Мицака М.З. про відкриття виконавчого провадження №68876157 від 27 квітня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.