Справа № 620/7390/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/7390/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - відповідач, УДМС України в Чернігівській області), в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить:

визнати протиправним (незаконним) Рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 21 червня 2022 року № 4751 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну та скасувати його;

зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти рішення про видачу позивачу ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не є судимим, станом на 18.07.2018 законно перетнув кордон України, зареєстрований в Україні у м. Чернігові. На момент перетину кордону не був у розшуку, що підтверджується довідкою про несудимість. Прожив на території України більш ніж три роки у законному шлюбі з громадянкою України, за цей час не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності. Отримав посвідку на тимчасове проживання. Працює перекладачем у ТОВ «Давід Геворгіан». Має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матеріально допомагає тещі. Разом із заявою про надання дозволу на імміграцію подав достовірні відомості та документи. Тому, вважає оскаржуване Рішення, прийняте відповідачем, протиправним.

У поданому до суду відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки позивача обвинувачено в країні громадянської належності та оголошено його в міжнародний розшук, що підтверджується відомостями компетентних правоохоронних органів України та банків даних Інтерполу, що свідчить про неправдивість зазначеної ним у заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну інформація стосовно того, що він не притягувався до кримінальної відповідальності, є неправдивою. Твердження щодо подання позивачем разом із заявою довідки про відсутність судимості не відповідають дійсності, оскільки пункт 11 Порядку від 26.12.2002 № 1983 не передбачає її подання для осіб, які звертаються за отриманням дозволу на імміграцію за пунктом першим частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію». Додана до позовної заяви копія довідки про відсутність судимості від 18.07.2018 не може вважатися достовірним доказом, оскільки наведена в ній інформація про відсутність кримінального переслідування щодо позивача спростовується відомостями банків даних Інтерполу та сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області. Під час звернення 29.10.2021 із заявою про надання дозволу на імміграцію позивач повинен був надати УДМС України в Чернігівській області достовірні відомості станом на момент звернення, а не на момент перетину кордону України (09.08.2018).

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 07.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.12.2022 розгляд справи продовжено.

Ухвалою суду від 08.12.2022 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про виклик свідка у справі № 620/7390/22 відмовлено.

Ухвалою суду від 08.12.2022 у задоволенні клопотання представника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до паспортного документа від 03.02.2005 № НОМЕР_1 (а.с. 50-53) ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації.

21.06.2022 УДМС України в Чернігівській області складено Висновок (а.с. 77-78), відповідно до змісту якого ОСОБА_1 , уродженець Російської Федерації, м. Уфа, прибув в Україну 09.08.2018 відповідно штампу перетину по паспорту НОМЕР_2 від 08.04.2014 строком дії до 08.04.2024, орган, що видав паспорт: НОМЕР_6 (а.с. 44-53, 60).

29.10.2021 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського відділу у м. Чернігові УДМС у Чернігівській області з заявою про отримання дозволу на імміграцію в Україну (а.с. 41-42), згідно пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки він, більше двох років, перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 08.07.2019 строком дії до 08.07.2029, орган, що видав: 5332 (а.с. 57); свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 видано 08.08.2018 Дніпровським районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві (а.с. 56)).

В ході розгляду матеріалів справи встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 значиться зареєстрованим з 28.10.2021 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54), за документом, що посвідчує особу: посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_5 видана: 8011 від 02.07.2021, яка дійсна до 01.07.2022 (а.с. 55).

Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, УСБ України в Чернігівській області, Державна прикордонна служба України заперечень з приводу клопотання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , не мають.

Однак, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться за базою даних Генерального секретаріату Інтерполу за ч. 2 229.1 КК РФ (Контрабанда наркотичних засобів), ініціатор розшуку Російська Федерація. Відкрито справу № 1 за посилковим номером Інтерпола 2020/54675-1 (а.с. 61-67).

Обласною прокуратурою за дорученням Офісу Генерального прокурора проводиться екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого пунктом «в» частини 2 статті 229.1 КК Російської Федерації (контрабанда наркотичних засобів у значному розмірі) (а.с. 68-76).

У заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначив, що не притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 подав про себе свідомо неправдиві відомості.

На підставі вказаного Висновку 21.06.2022 відповідачем прийнято Рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 4751 (а.с. 80)

У Довідці Головного управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по місту Москва від 18.07.2018 № 13/5-099/51272-Е зазначено про те, що позивач не має судимості на території Російської Федерації, а також відсутні факти кримінального переслідування (а.с. 15).

01.06.2021 між ТОВ «Давід Геворгіан» (іменований - Роботодавець) та позивачем (Працівник) укладено контракт, відповідно до якого працівник приймається на роботу до Товариства на посаду перекладача (а.с. 16).

До матеріалів позовної заяви представником позивача додано копії Характеристики (а.с. 19), Подяки (а.с. 21), Листа від 12.04.2022 № 1639 (а.с. 22).

Відповідно до постанови судді Хімського міського суду Московської області від 16.07.2020 ним встановлено, що 21.03.2018 ОСОБА_1 органами слідства висунуто обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину. У зв`язку з тим, що він переховується від органів попереднього розслідування останній був оголошений у міжнародний розшук (а.с. 66-67).

Відповідно до ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.09.2022 у справі № 751/3248/22 визначено застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 31.10.2022 включно (а.с. 20).

Вважаючи оскаржуване Рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III (далі - Закон України «Про імміграцію»).

Відповідно до положень статті 6 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів:

1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах;

2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні;

3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються;

5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (далі - Положення про ДМС України) центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів є Державна міграційна служба України (ДМС).

ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Відповідно до підпунктів 31-33 пункту 4 Положення про ДМС України вона відповідно до покладених на неї завдань: здійснює відповідно до закону заходи щодо запобігання та протидії нелегальній (незаконній) міграції, іншим порушенням міграційного законодавства; здійснює міжнародне співробітництво, бере участь у розробленні проектів та укладенні міжнародних договорів України з питань громадянства, міграції, біженців, осіб, які потребують інших форм захисту, реєстрації фізичних осіб та реадмісії, забезпечує в межах своїх повноважень виконання укладених міжнародних договорів України; здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Частинами першою, третьою статті 4 Закону України «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про імміграцію» визначено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються, зокрема: 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначають норми Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок № 1983).

Пунктом 11 вказаного Порядку передбачено, що для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою встановленого ДМС за погодженням з МЗС зразка подаються:

паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, у тому числі рішення про визнання особою без громадянства в Україні (після пред`явлення повертається), та копія його сторінок;

засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, у тому числі рішення про визнання особою без громадянства в Україні, з особистими даними;

три фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

документ про місце проживання (в Україні та за кордоном). Документом про місце проживання на території України для осіб, які отримали посвідки на тимчасове проживання, є довідка про реєстрацію місця проживання. Місце проживання в Україні осіб, які тимчасово на законних підставах перебувають на її території, підтверджується документами, передбаченими абзацом сьомим підпункту 1 пункту 9 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150;

документально підтверджені відомості про склад сім`ї (копії свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документів про усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо);

документ, виданий лікувально-профілактичним закладом про відсутність у заявника хвороб, зазначених у пункті 5 частини п`ятої статті 9 Закону України «Про імміграцію» (крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3 частини третьої статті 4 Закону). Особи, які постійно проживають за межами України, подають документ, виданий лікувальним закладом держави за місцем проживання, який підлягає легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

довідка, видана компетентним органом держави попереднього проживання або її дипломатичним представництвом чи консульською установою в Україні, про відсутність судимості (крім осіб, зазначених у пунктах 1, 3 і 6 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію»). У виняткових випадках такі відомості можуть бути отримані ДМС чи територіальними органами і підрозділами шляхом надсилання відповідного запиту компетентним органам іноземних держав, з якими укладено договір про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах;

квитанція про сплату державного мита або консульського збору, якщо за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством передбачена їх сплата, або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

Судом встановлено, що 29.10.2021 позивач звернувся до міграційної служби із заявою про надання дозволу на імміграцію на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», надавши перелік документів, визначених пунктом 11 Порядку № 1983. При цьому, суд звертає увагу, що в абз. 8 пункту 11 Порядку № 1983, передбачено відсутність обов`язку для осіб, зазначених, зокрема, у пункті 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», подавати разом із заявою про надання дозволу на імміграцію довідку про відсутність судимості.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію;

проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію».

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1983 територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

Пунктом 16 Порядку № 1983 визначено, що у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію не надається особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи.

За результатом розгляду та перевірки поданих позивачем документів УДМС України в Чернігівській області 21.06.2022 було прийнято Рішення № 4751 про відмову позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 4 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію».

Надаючи оцінку вказаному Рішенню суд зазначає наступне.

Із змісту Заяви про надання дозволу на імміграцію від 29.10.2021 вбачається, відмітка позивача про те, що він не притягувався до кримінальної відповідальності, а також, що немає непогашеної (не знятої у встановленому законом порядку) судимості.

Разом з тим, як встановлено відповідачем у процесі проведення перевірки та підтверджується матеріалами справи (а.с. 20, 61-62, 66-67), позивач починаючи з 26.08.2020, в тому числі, на момент подання Заяви про надання дозволу на імміграцію від 29.10.2021 та прийняття оскаржуваного Рішення, значиться за базами даних Генерального секретаріату Інтерполу за ч. 2 229.1 КК Російської Федерації (Контрабанда наркотичних засобів), ініціатор розшуку Російська Федерація.

Вказане свідчить про те, що в Заяві про надання дозволу на імміграцію від 29.10.2021 позивач зазначив свідомо неправдиві відомості.

Щодо посилань представника позивача на Довідку ГУ МВД Росії по місту Москва № 13/5-099/51272-Е про відсутність судимості, то суд їх відхиляє з огляду на те, що вона видана станом на 18.07.2018, тобто до оголошення ОСОБА_1 у міжнародний розшук - 26.08.2020.

Крім того, із змісту постанови Хімського міського суду Московської області від 16.07.2020 вбачається, що участь у судовому засіданні брав, в тому числі, представник обвинуваченого ОСОБА_1 - адвокат Амірова Ф.Т., що дає підстави дійти висновку, що на момент подання до міграційної служби Заяви про надання дозволу на імміграцію - 29.10.2021, позивач знав про оголошення його у міжнародний розшук.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1983 органи, які прийняли рішення про надання дозволу на імміграцію або про відмову у наданні такого дозволу, надсилають його копію протягом трьох робочих днів з дня прийняття безпосередньо заявнику або через МЗС відповідній закордонній дипломатичній установі України.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи (а.с. 54) адресою реєстрації його місця проживання є: АДРЕСА_1 від 22.06.2022, конверту та Повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 81-84) підтверджується, що відповідачем позивачу оскаржуване Рішення було направлено на вказану вище адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, воно було повернуто повернулось відправнику установою поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

Також у зв`язку з тим, що відповідач листом від 30.06.2022 був поінформований Чернігівською обласною прокуратурою про те, що ОСОБА_1 на той момент утримується під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» оскаржуване Рішення було направлено на ім`я позивача до вказаної установи, що підтверджується Повідомленням від 09.08.2022 та Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 86-88).

Тому, суд вважає, що направлення позивачу на зазначені вище адреси оскарженого Рішення свідчить про належне інформування позивача про нього та додержання з боку відповідача вимог пункту 20 Порядку № 1983.

У постанові від 10.10.2019 у справі № 300/564/19 Верховний Суд зазначив, що скасовуючи дозвіл на імміграцію позивача, суд мав би також виходити з правових та фактичних наслідків такої дії, а тому був зобов`язаний обґрунтувати суттєву суспільну необхідність прийняття такого рішення та врахувати право позивача на сім`ю, інтереси для добробуту дітей позивача та міцність соціальних, культурних і родинних зв`язків у сім`ї позивача.

Верховний Суд зазначив про необхідність дотримання одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності. Який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої, доведеної у встановленому законом порядку, вини останнього.

Суд зазначає, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб від 08.08.2018 серії НОМЕР_4 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 . Дані про спільних дітей в матеріалах справи відсутні. У позовній заяві представник позивача зазначає, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 98). Проте, доказів вказаного ним до суду не надано. Крім того, суд звертає увагу, що на момент прийняття судом даного рішення - 23.01.2023, особа ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку 19 років і згідно з чинним законодавством України не вважається неповнолітньою дитиною.

Також у позовній заяві представник позивача посилається на те, що позивач зареєстрований у місті Чернігів, матеріально допомагає своїй тещі, має подяку від ЗСУ, працює.

Оцінюючи вказане суд зазначає наступне.

Положеннями статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» визначено, що:

3) громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

6) загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

9) національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

10) національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Прийняття рішень, вчинення дій пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який слідує з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

З огляду на вказане та на те, що матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває у міжнародному розшуку за скоєння тяжкого кримінального правопорушення - контрабанда наркотичних засобів, в даному випадку пріоритет мають публічні інтереси громадян України по відношенню до приватних інтересів громадянина Російської Федерації. Тому, суд констатує, що приймаючи оскаржуване Рішення УДМС України в Чернігівській області, було враховано принцип пропорційності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення прийнято обґрунтовано, а тому воно є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача прийняти рішення про видачу позивачу дозволу на імміграцію в Україну задоволенню не підлягає як така, що є похідною від першої, у задоволенні якої відмовлено - про визнання протиправним та скасування Рішення від 21.06.2022 № 4751 про відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , паспортний документ від 08.04.2014 № НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області, вул. Шевченка, 51-а, м. Чернігів, 14013, .

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук