Справа № 160/11190/22
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/21/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2022р. про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2022р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язання повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2022р. про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2022р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язання повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання (а.с.№1-4).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіної Л.Є. від 15.08.2022р. позовна заява була прийнята до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) (а.с.№32).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.12.2022р. адміністративна справа прийнята до розгляду та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.№104).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що він у 2018р. прибув до України з Республіки Туркменістан з метою навчання. У травні 2022р. позивач уклав шлюб з громадянкою України та подав документи до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для оформлення посвідки на тимчасове проживання. 01.07.2022р. позивач отримав рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання на підставі пп. 10 п. 61 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважений накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державною, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну). Підставою винесення постанови стала наявність на примусовому виконанні відкритого виконавчого провадження щодо стягнення з позивача на користь держави штрафу. 19.07.2022р. позивач повторно звернувся з приводу подовження дії/отримання нової посвідки на тимчасове провадження, однак постановою від 19.07.2022р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання, постанову від 19.07.2022р. та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивач вважає протиправними, а тому звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав. Просив визнати протиправною та скасувати постанову від 19.07.2022р. серія ПН МДН № 003629 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700грн., визнати протиправним та скасувати рішення від 19.07.2022р. № 12/22 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання, термін дії якої закінчився 30.06.2022р.

Під час розгляду справи в Дніпропетровському окружному адміністративному суді представником відповідачів був поданий відзив.

В обґрунтування заперечень проти позовної заяви , представник відповідачів - Куцугуб О.Ю. (діяла на підставі довіреності від 04.01.2022р. № 79 - №78), посилалася на те, що 27.11.2018р. позивача документовано посвідкою на тимчасове проживання зі строком дії до 30.06.2022р. Позивач 03.06.2022р подав заяву про обмін посвідки на тимчасове проживання з метою возз`єднання сім`ї з особою, яка є громадянином України. 07.06.2022р. був сформований витяг з Єдиного реєстру боржників, де виявлено наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення штрафу на користь держави. З огляду на наявність факту невиконання позивачем обов`язку щодо оплати штрафу, 08.06.2022р. Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання. Оскільки строк дії тимчасової посвідки позивача закінчився 30.06.2022р., на момент подачі заяви 19.07.2022р. позивач перебував у статусі нелегального мігранта та порушив вимоги п. 67 Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, оскільки після закінчення строку дії посвідки в семиденний строк не знявся з реєстрації місця проживання та не виїхав за межі України. З огляду на це, Соборним відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області було встановлено, що для подальшого перебування позивача на території України відсутні законні підстави та прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни. Представник відповідача наголосила, що позивач не позбавлений можливості в`їзду на територію України після виконання встановлених норм законодавства України та має право легалізувати свою перебування в Україні. Враховуючи, що позивач отримав рішення про відмову в оформлення посвідки на тимчасове проживання, ніякого автоматичного продовження терміну тимчасового перебування іноземця на території України бути не могло, а тому висновки, які зроблені позивачем, є помилковими. Враховуючи, що жодних порушень під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення та прийнятті рішення про примусове повернення не було, представник відповідачів вважала необґрунтованими позовні вимоги та просила в їх задоволенні відмовити.

12.12.2022р. до суду надійшло клопотання представника відповідачів Кабачек В.М., (діяла на підставі довіреності № 27 від 24.01.2022р. - а.с.№110), про розгляд справи за участі представника відповідачів, враховуючи положення ст. 44 КАС України та положення ч. 2 ст. 288 КАС України.

Ознайомившись із клопотанням представника відповідачів про розгляд справи за участі їх представника, судом не знайдено підстав для його задоволення, оскільки не вбачається необхідності в цьому через те, що позиція сторін викладена в заявах по суті справи, а клопотань про виклик свідків, витребування доказів, для яких необхідно було б отримати особисті пояснення сторін, суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень стосовно позовних вимог, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Туркменістан та має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту позивача та довідки про реєстрацію місця проживання від 16.01.2019р. (а.с.№5, 6).

27.11.2018р. позивач отримав посвідку на тимчасове проживання зі строком до 30.06.2022р (а.с.№7).

21.05.2022р. ОСОБА_2 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , шлюб зареєстрований Соборним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 638 від 21.05.2022р. (а.с.№8).

Рішенням від 08.06.2022р. ОСОБА_4 відмовлено в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання, з посиланням на підпункт 10 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. № 322 (Далі Порядок № 322).

З наданих сторонами доказів вбачається, що підставою відмови в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання була наявність в Єдиному реєстрі боржників інформації про позивача, як боржника у виконавчому провадженні № 68901144, відкритому Соборним ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) згідно постанови Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про стягнення штрафу у справі про адміністративне правопорушення (а.с.№46).

Штраф був сплачений позивачем 05.07.2022р., що підтверджується наданою ним копією квитанції № 0.0..1 (а.с.№10).

З наданої до відзиву копії справи щодо адміністративного правопорушення № 62, розпочатої 19.07.2022р., вбачається, що 19.07.2022р. у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ПР МДН № 003638, відповідно до якого встановлено вчинення останнім адміністративного правопорушення, а саме після закінчення навчання в Дніпровському аграрно-економічному університеті, він проживав на території України без відповідних документів та продовжував ухилятися від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування (а.с.№ 66-67).

Постановою від 19.07.2022р. серія ПН МДН № 003629 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 1 700грн. (а.с.№68-69). Дана постанова виконана 19.07.2022р., що підтверджується відміткою на копії постанови (а.с.№69).

З матеріалів справи № 12/2022 щодо примусового повернення з України іноземного громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , розпочатої 19.07.2022р. вбачається, що 19.07.2022р. за № 12/2022 було прийнято рішення, затверджене заступником начальника Соборного відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 17.08.2022р. (а.с.№50-51).

Даним рішенням встановлено, що позивач, прибув на територію України 08.10.2018р. для навчання в Дніпропетровському аграрно-економічному університеті, був документований посвідкою на тимчасове проживання, строк дії якої закінчився 30.06.2022р. ОСОБА_2 уклав шлюб 21.05.2022р. з громадянкою України ОСОБА_3 . Після закінчення навчання позивач територію України не покинув, після звернення до ГУ ДМС у Дніпропетровській області із клопотанням щодо обміну посвідки на тимчасове проживання, отримав рішення про відмову в оформленні на підставі п.п.10 п.61 Порядку, затвердженого ПКМУ від 25.04.2018р. № 322. З`ясовано, що для подальшого перебування позивача на території України потрібні законні підстави та законне джерело коштів на покриття витрат, які пов`язані з його перебуванням на території України, втім, вони були відсутні. Під час перевірки документів було виявлено, що позивач ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування, чим порушив правила перебування іноземців на території України. На момент прийняття рішення позивач проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень п. 1 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до положень п. 7 Порядку № 322 обмін посвідки здійснюється у разі закінчення строку її дії.

Відповідно до п. 16, 17 Порядку № 322 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг, територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства, не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

У пункті 19 Порядку № 322 зазначено, що у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері міграції, а об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Суб`єктом адміністративного правопорушення можуть бути лише іноземці та особи без громадянства, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI).

У відповідності до ч.1 ст. 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 16 ст. 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

12.05.2015р. Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про правовий режим воєнного стану», який набрав чинності 11.06.2015р.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. в Україні з 24 лютого 2022р. введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента України воєнний стан на території України продовжувався.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 165 від 28.02.2022р. «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), постановлено зупинити строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Поновити зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Посилання позивача, що термін дії його посвідки було продовжено, з огляду на вищевказану постанову № 165 від 28.02.2022р. суд вважає необґрунтованим, оскільки дана постанова визначає саме зупинення строку надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру, при цьому постанова не зупиняє строків подачі позивачем документів, визначених Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. № 322.

Отже, заперечення відповідача в цій частині суд вважає обґрунтованими.

З наданих суду матеріалів встановлено, що позивач вчасно звернувся з приводу питання обміну посвідки на тимчасове проживання та за результатами розгляду його звернення, 08.06.2022р. прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посідки на тимчасове проживання.

Враховуючи положення п. 17 Порядку № 322, а також приймаючи до уваги положення п. 62 Порядку № 322, позивач мав повторно звернутися щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, подавши відповідні документи до 15.06.2022р. (дата закінчення строку дії посвідки 30.06.2022р.).

З наданої копії квитанції про сплату штрафу у виконавчому провадженні №68901144, відкритому Соборним ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) згідно постанови Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що сума штрафу була сплачена позивачем 05.07.2022р., тобто вже після закінчення строку посвідки на тимчасове проживання (30.06.2022р.).

Повторне звернення позивача із заявою про продовження дії/отримання нової посвідки на тимчасове проживання відбулося 19.07.2022р., тобто більш ніж через місяць з моменту граничного строку на подачу документів (15.06.2022р.) та більш ніж через два тижні з моменту закінчення строку дії посвідки (30.06.2022р.).

Разом з тим, застосовуючи до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, відповідачами не було враховано, що відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» установлено, що до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020р. № 1236, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020р. до 31 грудня 2022р. на території України встановлено карантин.

Отже, оскаржувані постанова та рішення від 19.07.2022р. були прийняті в період дії карантину, чим порушено вимоги пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

З наявних у справі письмових пояснень, наданих позивачем в межах справи № 12/2022 щодо примусового повернення з України іноземного громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , вбачається, що він навчався в ДДАУ, одружився 21.05.2022р. на громадянці України, 08.06.2022р. подав документи для обміну посвідки на тимчасове проживання та лише 01.07.2022р. (після закінчення граничного строку на подачу документів та строку дії посвідки на тимчасове проживання) йому повідомили про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання на території України.

З довідки Дніпровського державного аграрно-економічного університету № 16-24-4573 від 04.07.2022р. вбачається, що на підставі наказу № 1659 від 30.06.2022р. позивача було відраховано з числа здобувачів вищої освіти у зв`язку із завершенням навчання у Дніпровському державному аграрно-економічному університеті та станом на 04.07.2022р. позивач очікував отримання диплому для проведення процедури його визнання у відповідних органах Міністерства освіти і науки, строк дії довідки до 31.08.2022р. (а.с.№59).

З наявних у матеріалах справи доказів, судом вбачається, що позивач не мав наміру порушувати вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та у встановлені строки звертався до уповноваженого органу з приводу продовження дії посвідки на тимчасове проживання.

Про наявність підстав для відмови у продовження строку дії посвідки позивач дізнався 01.07.2022р., про що зазначено у його поясненнях (доказів, коли саме позивачем було отримане рішення від 08.06.2022р., відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України суду не надано).

Отже, в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, а тому й відсутній склад адміністративного правопорушення, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачало закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2022р. про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2022р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язання повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання, в частині визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2022р. серія ПН МДН № 003629 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700грн. та визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2022р. № 12/22 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення закрити провадження у справі Соборного відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області № 62 щодо адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 .

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання, термін дії якої закінчився 30.06.2022р., суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цих вимог з огляду на наступне.

Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 08.06.2022р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання є чинним, не оскаржувалось позивачем окремо, та не є предметом спору у даній цивільній справи.

Отже відсутні підстави для зобов`язання відповідачів повторно розглядати питання про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання, оскільки в силу положень п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. № 322 позивач не позбавлений права повторно звернутися за оформленням посвідки на тимчасове проживання з огляду на усунення обставин, які стали наслідком прийняття рішення від 08.06.2022р.

Крім того, на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 1202 від 21.10.2022р. «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану», якою визначений, в тому числі порядок дії посвідки на тимчасове чи постійне проживання для іноземців або осіб без громадянства, крім громадян Російської Федерації.

Даною постановою установлено, що: 1.посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24.02.2022., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування; 2.іноземці або особи без громадянства, крім громадян Російської Федерації, зобов`язані в установленому законодавством порядку подати документи для обміну таких посвідок на тимчасове чи постійне проживання протягом 30 календарних днів з дня припинення або скасування воєнного стану.

Стосовно інших посилань відповідача по тексту відзиву, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, який вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, # 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006р.).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, та приймаючи до уваги ті обставини, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає необхідним розподілити судові витрати у справі по оплаті судового збору наступним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем при подачі позову (з урахуванням залишення позову без руху на підставі ухвали Дніпровського окружного адміністративного суду) сплачено судовий збір у розмірі 2 481грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем в позові об`єднано три вимоги немайнового характеру (визнання протиправним та скасування постанови від 19.07.2022р., визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2022р. та зобов`язання вчинити певні дії).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 288 КАС України лише в частині вимог, що стосуються оскарження рішення від 19.07.2022р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, судовий збір не справляється, а тому судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову у розмірі 992грн. 40коп. по квитанції « 0.0..1 може бути повернутий позивачу за його клопотанням відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

В частині позовних вимог щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, враховуючи висновки, викладені у постанові ВП ВС у справі № 543/775/17 від 18.03.2020р., позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 496грн. 20коп., який з урахування задоволення позовних вимог підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

В іншій частині, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992грн. 40коп., з огляду на відмову в певній частині позовних вимог (зобов`язання вчинити певні дії) стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 280, ч. 1 ст. 203, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про імміграцію», Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018р. № 322, п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», постановою КМУ від 01.11.2022р. за № 1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», ст.ст. 4, 5, 12, 46, 72-77, 139, 241-246, 286, 288 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2022р. про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2022р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язання повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 19.07.2022р. серія ПН МДН № 003629 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 19.07.2022р. № 12/22 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про зобов`язання повторно розглянути питання про обмін посвідки на тимчасове проживання відмовити.

Справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ - 37806243) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 496грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.