Справа № 280/3756/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3756/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року (головуючий суддя Садовий І.В.)

в адміністративній справі №280/3756/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 21.06.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення у березні 2022 року розміру пенсійної виплати позивачу до 8976,22 грн.;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу, пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 23 відсотки від середньомісячного заробітку у розмірі 19019,64, починаючи з 01.03.2021;

- зобов`язати відповідача встановити та виплачувати, позивачу, пенсію за віком в розмірі 12755,55грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2020.

Позов обґрунтований тим, що виконуючи рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі №280/4807/21 відповідач замість збільшення розміру пенсії навпаки зменшив розмір пенсії з 11415,61 грн. до 8976,22 грн. Разом з цим, зменшений розмір пенсії встановлено позивачу ще з 10.01.2022, що призвело до виникнення зі сторони позивача боргу перед Пенсійним фондом України. Зауважує, що позивач мав законні сподівання на те, що розмір його пенсії збільшиться, або, як мінімум залишиться в тому ж розмірі, як вже було встановлено судовими рішеннями та не розуміє яким чином відповідач попри наявні судові рішення у справах №0840/2799/18 та №280/4807/21, встановив йому пенсію у розмірі меншому ніж було. Наголошує про незгоду з діями відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати та відмовою в перерахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон України №1058), з урахуванням пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон України № 796-XII). Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його гарантоване Конституцією та Законами України право на отримання пенсії, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення у березні 2022 року розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 23 % від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону України № 796-XII, а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік. Вказав, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини другої розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом, реалізація якого попередньо була захищена судовим рішенням, що набрало законної сили. Крім того, у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України № 796-XII, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами. Отже, зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін. Тому, оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку згідно з рішенням суду, на нього не поширюється вказана умова. Дійшов висновку, що здійснений відповідачем у березні 2022 року перерахунок пенсії позивача не відповідає нормам законодавства, що діяли на час призначення пенсії позивачу. Зауважив, що всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, та вищезазначених норм законодавства, відповідачем протиправно зменшено у березні 2022 року розмір пенсійної виплати позивача, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення у березні 2022 року розміру пенсійної виплати позивача та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу, пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України № 1058, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України № 796-XII, збільшивши пенсію на 23 % від середньомісячного заробітку у розмірі 19019,64, починаючи з 01.03.2021, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача встановити та виплачувати позивачу пенсію за віком у відповідному розмірі, суд зазначив, що в даному випадку прийняття певного рішення про встановлення позивачу пенсії в певному розмірі з урахуванням висновків суду, а саме: розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною першою статті 27 Закону України №1058, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України №796-XII, збільшивши пенсію на 23 % від середньомісячного заробітку починаючи з 01.03.2021 залежить від результатів розгляду відповідних документів, зокрема тих, що містяться в матеріалах пенсійної справи позивача, що віднесено до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України. Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача встановити та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі 12755,55 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2020 задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказує, що спірні правовідносини вже вирішувалися в судовому рішенні від 09.07.2021 по справі №280/4807/21, а підставою для звернення до суду із даною позовною заявою стала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання вказаного судового рішення. Зазначає, що відповідач розрахував пенсію позивача згідно з ч.2 ст.56 Закону №796 на умовах ч.2 ст.27 Закону №1058.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.08.2015 (а.с.42), перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з листопада 2011 року отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до Закону України №1058, з урахуванням приписів Закону України № 796-XII.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі №0840/2799/18, яке набрало законної сили 14.11.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, окрім іншого зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII, збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01.06.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.35-37).

На виконання зазначеного рішення, у лютому 2019 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача (а.с.20).

В подальшому Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 у справі №280/4807/21, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зокрема:

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при обчисленні пенсії ОСОБА_1 здійснити розрахунок доплати за понаднормативний стаж із заробітку станом на 01.03.2021 у розмірі 19019 грн. 64 коп. В іншій частині позовної заяви відмовлено (а.с.31-34).

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 у справі №280/4807/21, набрало законної сили 10.01.2022, відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022, якою апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду залишено без змін (а.с.26-30).

Отримавши в березні 2022 року пенсію у зменшеному розмірі, позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.03.2022 в якій просив надати детальне роз`яснення підстав з яких розмір пенсії позивача зменшився та доплатити пенсію до попереднього розміру (а.с.23).

Листом відповідача №3916/3370/К-02/8-0800/22 позивачу роз`яснено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі №280/4807/21, яке набрало законної сили 10.01.2022 було проведено перерахунок пенсії позивача, після якого розмір пенсійної виплати за період з 10.01.2022 по 30.04.2022 зменшився у зв`язку із чим виникла переплата (а.с.24).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо зменшення у березні 2022 року розміру пенсійної виплати позивачу до 8976,22 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Водночас, статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Отже, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII.

Матеріалами справи підтверджується, що на сьогоднішній день позивач отримує пенсію, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) з урахуванням положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII).

Водночас, в силу статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV), особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, громадяни України, які мають право одночасно на різні види пенсій, наділені правом обирати, у відповідності до якого закону їм отримувати пенсію, вид пенсії, яку вони хочуть отримувати, та час, з якого вони будуть отримувати дану пенсію.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV), заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + Кзз + ... + Кз„); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Положеннями частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-XII) (в редакції, чинній до 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного положення Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII) не встановлений, що дає підстави для застосування аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Отже, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII) як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII), а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 07.07.2015 у справі № 21-727а15, від 20.09.2016 у справі № 1601/12900/12, а також в постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2018 у справі № 560/675/17, від 18.09.2018 у справі №316/868/17, від 10.10.2018 у справі № 679/952/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з спростуванням судом першої інстанції посилання відповідача на необхідність застосування до позивача положень частини 2 статті 56 Закону України №796-XII разом з частиною 2 статті 27 Закону України №1058-IV, як того вимагає чинна редакція норми, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, частину 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII) доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України №1058-IV.

Так, зміст частини 2 статті 56 Закону України № 796-XII свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків, зокрема, перерахунку раніше призначених пенсій.

При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV).

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі №0840/2799/18, яке набрало законної сили 14.11.2018, визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо застосування двоскладової формули при перерахунку ОСОБА_1 , пенсії за віком, з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01 червня 2018 року.

Таким чином, рішенням суду фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України № 796-XII в редакції до 11.10.2017.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Зазначені обставини не підлягають повторному доказуванню за приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом, реалізація якого попередньо була захищена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Крім того, у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України № 796-XII, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.

Оскільки пенсія позивачу не призначається вперше (вперше пенсія позивачу призначена з листопада 2011), а підлягає перерахунку згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, то на позивача не поширюється вказана умова.

Так, пенсію позивачу призначено в 2011 році, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017. Водночас, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі №0840/2799/18 зобов`язано орган Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивача (а.с. 26-30, 31-37).

Зокрема, відповідач, застосовуючи при перерахунку пенсії позивачу редакцію частини 2 статті 56 Закону України №796-XII, що діє з 11.10.2017, також не врахував, що у Законі №2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини 2 статті 56 Закону України №796-XII, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що є неправильним посилання відповідача на зміну правового регулювання положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII) у зв`язку із змінами внесеними Законом №2148-VIII, як на правомірність своїх дій, адже відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, зміни до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внесені Законом № 2148-VIII, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки позивач набув право на пенсію та реалізував це право раніше, ніж Закон №2148-VІІІ, що діє з 11.10.2017.

В свою чергу, частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Разом з тим, норми частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) не містять жодних формул розрахунку пенсії, вони лише визначають право особи обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) або спеціальним Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що здійснений відповідачем у березні 2022 року перерахунок пенсії позивача не відповідає нормам законодавства, що діяли на час призначення пенсії позивачу.

Крім того, відповідно до пункту 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже перерахунок пенсії у будь-якому разі не може призвести до зменшення розміру пенсії.

Натомість, всупереч рішення суду, яке набрало законної сили (справа №280/4807/21), та вищезазначених норм законодавства, відповідачем протиправно зменшено у березні 2022 року розмір пенсійної виплати позивача.

Вказане дає підстави для висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення у березні 2022 року розміру пенсійної виплати позивача та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу, пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України № 1058, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України № 796-XII, збільшивши пенсію на 23 відсотки від середньомісячного заробітку у розмірі 19019,64, починаючи з 01.03.2021, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції спростовує доводи відповідача, що спірні правовідносини вже вирішувалися в судовому рішенні від 09.07.2021 у справі №280/4807/21, оскільки предмет та підстави позову у справі №280/4807/21 та у даній справі (№280/3756/22) різні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржувалось, тому апеляційний перегляд в цій частині не здійснювався.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.12.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова