Справа № 400/414/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 січня 2023 р. № 400/414/23

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з матеріалами

позовної заявиОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

доЗаводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаїві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029,

провизнання протиправною та скасування постанови від 17.02.2022 про відкриття виконавчого провадження № 68672231,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) 20.01.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження № 68672231 від 17.02.2022, яка була винесена з метою примусового виконання постанови № 168, виданої 28.12.2021 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 51 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В абзаці першому частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод, інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Такий інший строк, встановлений, в тому числі, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

У частині першій та у пункті 1 частини другої статті 287 («Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця») Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявлю, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до викладеного у позові, про факт відкриття виконавчого провадження (винесення державним виконавцем спірної постанови) позивач дізнався 18.02.2022. До суду з адміністративним позовом, як вказано вище, ОСОБА_1 звернувся 20.01.2023, тобто позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду.

Суд визнав безпідставними твердження позивача про дотримання ним строку.

Ці доводи ОСОБА_1 обґрунтував частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється щ дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно з позовом, «… позивачем вжито заходів досудового вирішення спору шляхом направлення відповідних скарг, передбачених ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Остаточне рішення суб`єкта владних повноважень (Департамент ДВС) отримано позивачем 10.01.2023 А відтак, станом на 19.01.2023 строк звернення до суду з даним позовом не є пропущеним …».

По-перше, суд встановив, що до позову не додано те «остаточне рішення», про яке вказав позивач. Судячи з переліку додатків до позову, ОСОБА_1 мав на увазі «копію листа Департамента ДВС Міністерства юстиції України від 10.01.2023». Про відсутність цього додатку працівниками канцелярії суду складений відповідний акт.

По-друге, на думку суду, норма щодо обчислення строку, яка міститься у частині четвертій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню у тому випадку, якщо строк звернення до суду у конкретній справі визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, і не поширюється на випадки визначення такого строку іншими нормами, в даному випадку статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

По-третє, листування представника позивача з органами Міністерства юстиції не є доказом того, що позивач скористався законною можливістю вирішити спір у досудовому порядку. До позову додана копія скарги представника позивача від 21.02.2022, що була адресована начальнику Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та містила прохання, на підставі статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404), скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68672231 від 17.02.2022. Статтею 74 («Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби») Закону № 1404 боржнику у виконавчому провадженні (яким є позивач у цій справі) не надано право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Отже, можливості для ОСОБА_1 щодо досудового вирішення спору не було.

За такого, на думку суду, викладені у позові аргументи ОСОБА_1 щодо своєчасного звернення до суду є хибними.

Згідно з частиною шостою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позивачу належить надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на їх підтвердження.

Суд вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

За приписами частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, а саме: такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

3. Попередити позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк є повернення такої позовної заяви позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає до оскарження окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Птичкіна