Справа № 120/5306/22
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 січня 2023 р. Справа № 120/5306/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування позивачу пені в розмірі 60392,49 грн.

Ухвалою від 15.08.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки було встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань та, як наслідок, донараховано податок на доходи фізичних осіб всього в сумі 130576,50 грн., в тому числі основний платіж 104461,20 грн., штрафна санкція - 26115,30 грн. та військовий збір всього в сумі 9850,34 грн., в тому числі основний платіж - 7880,27 грн., штрафна санкція - 1970,07 грн. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 по справі №120/2440/20-а в задоволенні адміністративного позову про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено. Крім того, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №120/2440/20-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Як наслідок, в інтегрованих картках платника податків поновлено виключені суми донарахувань 24.06.2021, при цьому автоматично програмним забезпеченням нарахована пеня по податку на доходи фізичних осіб в сумі 66057,41 грн., по військовому збору в сумі 4983,18 грн. Зазначив, що позивачем 30.11.2021 було сплачено податок на доходів фізичних осіб в сумі 140477,70 грн., в тому числі погашено пеню в сумі 9901,20 грн., а залишок несплаченої пені склав 56156,21 грн. Крім того, позивачем 30.11.2021 також було сплачено військовий збір в сумі 10597,24 грн., в тому числі погашено пеню в сумі 746,90 грн., та залишок несплаченої пені склав 4236, 28 грн. Представник відповідача зазначив, що пеня було нарахована згідно п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України.

19.09.2022 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зокрема зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що податкові повідомлення-рішення від 17.01.2017 № та № вручені ОСОБА_2 02.06.2021, а граничний строк сплати зобов`язань -24.06.2021. В свою чергу, в тексті відзиву на позовну заяву контролюючий орган вказує період нарахування пені з 31.07.2016 по 15.04.2021. Позивач зазначив, що враховуючи ту обставину, що контролюючий орган у своєму відзиві самостійно вказує на граничний строк сплати грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 17.01.2017 № та № , а саме дату 24.06.2021, тому, як висновок, є неправомірними дії ГУ ДПС у Вінницькій області щодо здійснення нарахування пені за період починаючи з 31.07.2016.

Також позивач зазначив, що за правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, В нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення І його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Тобто наведена редакція статті 129 ПК України передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які був зобов`язаний, але не сплатив до бюджету.

Разом із тим, у зв`язку з прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року №1797- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон №1797-VIII), який набрав чинності з 01 січня 2017 року, підпункту 129.1.1 пункту 129.1 викладений в такій редакції: « 129.1. Нарахування пені розпочинається: 129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного і контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)». Відтак, редакція норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, була змінена. Зокрема, за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником і податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З огляду на викладене, позивач зазначив, що за обставин, які склались у даній справі, право на нарахування пені виникло у відповідача після проведення перевірки та оформлення її результатів. Наявність цієї обставини є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені. Тому, нарахування пені має відбуватися саме за правилами норми статті 129 ПК України на момент застосування такої процедури.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ПАТ "Універсал Банк" за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №1381/1305/ від 29 грудня 2016 року висновками якого встановлено порушення п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 104461,20 грн. та п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму військового збору за результатами 2015 року в сумі 7880,27 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки 17 січня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено податкові-повідомлення рішення, а саме:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на 130576,50 грн., в тому числі за основним платежем на суму 104461,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 26115,30 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 9850,34 грн., в тому числі за основним платежем на суму 7880,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1970,07 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до Вінницького окружного адміністративного суду.

Встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року по справі №802/1108/17-а адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 17.01.2017.

Разом із тим, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року та вирішено ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В подальшому, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2017 по справі №802/941/17-а, стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 151074,94 грн.

Відповідний податковий борг був погашений позивачем, що підтверджується постановою державного виконавця від 26.11.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП №58147928.

Разом із тим, як зазначив позивач у позовній заяві, незважаючи на сплату ним зобов`язань, податковим органом всупереч положеннями чинного законодавства визначено пеню в сумі 60392,49 грн., що обмежує позивача в реалізації своїх прав.

Відповідні обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

При цьому, положеннями п.п 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Отже, термін «податкове зобов`язання» є вужчим за «грошове зобов`язання» і повністю поглинається останнім, в той час як терміном «грошове зобов`язання» охоплюються не лише податкові зобов`язання, а й штрафні та інші санкції, а також пеня.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань чітко визначений у ст. 54 ПК України.

Так, положеннями п. 54.1. ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (п.п. 54.3.1.);

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п. 54.3.2.);

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.п. 54.3.3.);

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (п.п. 54.3.5.);

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (п.п. 54.3.6.).

В даному ж випадку, за наслідком проведення перевірки діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, посадовими особами відповідача було встановлено факт заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 104461,20 грн. та військового збору в сумі 7880,27 грн.

Відповідні обставини слугували підставою для винесення Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області податкових повідомлень-рішень, а саме:

- № від 17.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на 130576,50 грн., в тому числі за основним платежем на суму 104461,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 26115,30 грн.;

- № від 17.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 9850,34 грн., в тому числі за основним платежем на суму 7880,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1970,07 грн.

Порядок нарахування пені визначено ст. 129 ПК України.

За правилами п. 129.1. цієї статті нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (п.п. 129.1.1.);

- при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (п.п. 129.1.2.);

Нарахування позивачу пені за правилами пп.129.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України, на переконання суду, відповідає нормам чинного законодавства, оскільки саме ця норма визначає початкову дату для нарахування пені при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки платника податків факту заниження податкового зобов`язання.

Тобто, податковий орган здійснив нарахування пені відповідно до п.п. 129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України, виключно на суму податкового зобов`язання (з податку на доходи фізичних осіб та військовий збір) за відповідні податкові (звітні) періоди, в яких виявлено його заниження.

Крім того, нарахування пені виключно на суму податкового зобов`язання, заниження якого встановлено перевіркою підтверджується витягом розрахунку пені, який відображений у відзиві на позовну заяву.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що нараховуючи пеню за правилами п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України, податковий орган діяв обґрунтовано та правомірно. Оскільки, саме ця норма визначає початкову дату для нарахування пені при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки платника податку факту заниження податкового зобов`язання.

При цьому, суд критично оцінює, доводи позивача про те, що пеня в даному випадку мала бути нарахована за правилами пп.129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України, з огляду на наступне.

Так, положення п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України визначають, що розпочинається нарахування пені у двох випадках:

1) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки,

2) при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки.

Що стосується першого, то це той випадок, коли за чинним законодавством нарахування певного податку чи збору покладено не на платника податків, а на податковий орган.

Що стосується другого, то він стосується виключно такого грошового зобов`язання, до якого не входить податкове зобов`язання, тобто штрафних і фінансових санкцій.

На користь такого тлумачення і вказує наявність п.п. 129.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України, як норми, яка встановлює спеціальні правила для порядку нарахування пені на суму податкового зобов`язання, донарахованого за результатами податкової перевірки у зв`язку із виявленням факту його заниження платником.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституції України.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРОПУ ВП 44069150).

Повний текст рішення складено 30.01.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна