Справа № 140/7135/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7135/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач)звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати з липня 2022 року додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн, яка виплачується на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь в бойових діях та зобов`язання здійснити виплату додаткової винагороди позивачу, починаючи з липня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що, позивач, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 № 39, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, призваний на військову службу по мобілізації і почав проходити військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва від 28.05.2022 №319/05, 09.05.2022, близько 20:30-20:35 год., позивач перебуваючи на бойових позиціях, що в Донецькій області, під час ворожого артилерійського обстрілу, одержав травму у виді перелому медіальної кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу. З моменту отримання травми, позивач або лікується, або перебуває у відпустці за станом здоров`я. Зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини ... перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. За червень 2022 року позивач отримав грошове забезпечення у повному обсязі, проте з липня 2022 отримує таке забезпечення без виплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. У відповідь на рапорт від 13.09.2022 щодо виплати додаткової винагороди відповідач листом від 27.10.2022 №803/10 повідомив, що у період перебування на стаціонарному лікуванні та у реабілітаційній відпустці позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 тис. грн. у повному обсязі. Подальше лікування позивача не пов`язане з пораненням. ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання додаткової винагороди з липня 2022 року у розмірі 100000 гривень, так як підпадає під дію абзацу 5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Відтак просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін відповідно до статті 262 КАС України (а.с.22).

Копія ухвали від 22.11.2022 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за останньою відомою адресою місцезнаходження: 35009, Рівненська область, Костопільський район, село Мала Любаша, та отримана останнім 03.12.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.28).

Відповідач правом подачі відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №39, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, призваний на військову службу по мобілізації у команду № НОМЕР_1 (а.с.8зворот).

Також судом встановлено, що позивач 09.05.2022 близько 20:30-20:35 год., перебуваючи на бойових позиціях, що в Донецькій області, під час ворожого артилерійського обстрілу, одержав травму у виді перелому медіальної кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.05.2022 №319105 (а.с.9 зворот).

Як вбачається із довідки №132/5 від 31.05.2022, яка видана ВЛК КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської області, травма ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби; на підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.4).

Також, згідно довідок №317 від 29.06.2022, №691 від 14.07.2022, №727 від 11.08.2022, №430 від 26.09.2022 та №1529 від 25.10.2022 виданих ВЛК Військової частини НОМЕР_2 та КП «Волиньска обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради травма ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби; із захистом Батьківщини, на підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.4 зворот-6 зворот).

13.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до командира 44 резервної роти в/ч НОМЕР_1 із рапортом щодо поновлення виплати додаткової винагороди з липня 2022 року передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (а.с.9).

На вищевказаний рапорт позивача, Військова частини НОМЕР_1 листом від 27.10.2022 №803/10 повідомила, що у період перебування на стаціонарному лікуванні та у реабілітаційній відпустці позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 тис. грн. у повному обсязі. Подальше лікування ОСОБА_1 не пов`язане з пораненням (а.с.7 зворот).

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непоновлення виплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2233-XII від 25.03.1992, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі також - Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п.2 Порядку №260 Грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

У відповідності до п.3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно п.15 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується: серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки (ч.5 Розділу 6 Порядку).

Згідно Розділу 16 Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Загальновідомим є факт введення воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні (продовженого указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.

Отже, за час проходження військової служби позивачу мало нараховуватися грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №794 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., а за час участі у безпосередніх бойових діях - збільшена до 100 000 грн пропорційно часу участі у таких діях.

01.04.2022 Постановою КМУ №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно пункту 2 постанови КМУ №400 від 01.04.2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» - ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Тому суд визнає, що за весь час перебування позивача на лікуванні мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн. додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Матеріали справи свідчать, та не заперечується сторонами по справі, що у період травень-червень 2022 року ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн. в повному обсязі. Проте, як зазначив відповідач у листі №803/10 від 27.10.2022 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні до 30.05.2022 після отримання неважкого бойового поранення перелом медіальної кісточки правого гомілково-стопного суглоба 09.05.2022, а з 01.06.2022 по 30.06.2022 перебувавши у реабілітаційні відпустці (а.с.7зворот).

Як вбачається із довідки №132/5 від 31.05.2022, яка видана ВЛК КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської області, травма ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби; на підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.4).

Також, згідно довідок №132/5 від 31.05.2022, №317 від 29.06.2022, №691 від 14.07.2022, №727 від 11.08.2022, №430 від 26.09.2022 та №1529 від 25.10.2022 виданих ВЛК КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської області та ВЛК Військової частини НОМЕР_2 та КП «Волиньска обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради визнано, що ОСОБА_1 , потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.4 зворот-6 зворот).

Отже, матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я у період з 01.07.2022 до 24.11.2022.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову, у період з липня по листопад 2022 року включно.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності вчинення своїх дій.

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суду слід зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета визначена в статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При вирішенні даної справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у спосіб прийняття рішення визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.07.2022 по 24.11.2022 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.07.2022 по 24.11.2022 включно.

Позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат, тому підстав для прийняття рішення про розподіл судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 90, 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.07.2022 по 24.11.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.07.2022 по 24.11.2022 включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський