Справа № 380/6965/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6965/22 пров. № А/857/13622/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року в справі № 380/6965/22 (головуюча суддя Чаплик І.Д., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ у Чернівецькій області) в якому просив:

а) визнати протиправним та скасувати рішення №61 від 30.03.2022 Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу»;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи на виборній посаді Ільницького сільського голови з 04.07.2001 по 24.11.2010 і вирішити питання про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХП «Про державну службу» з 18.03.2022 згідно з поданою заявою, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих управлінням соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області;

в) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня отримання судового рішення;

г) стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням від 16 червня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасувати рішення №61 від 30.03.2022 Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з дня звернення із заявою від з 18.03.2022, зарахувавши стаж роботи на посаді сільського голови Ільницької сільської ради з 04.07.2001 по 24.11.2010 до стажу державної служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір на суму 992, 40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що позивач з 04.07.2001 по 24.11.2010 займав посади, які віднесені до категорій посад місцевого самоврядування, а не посад державних службовців, а тому в позивача немає необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, отже, для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» підстав немає.

З огляду на зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та вимогам матеріального права. Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.03.2022 позивач у зв`язку з настанням віку понад 62 роки, наявного загального стажу та стажу державної служби, визначених ст.37 Закону України «Про державну службу», звернувся до відділу обслуговування громадян № 20 (сервісний центр) м. Турка Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»

До заяви від 18.03.2022 позивач додав довідки про заробітну плату для призначення пенсії, видані Управлінням соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», наказу Міністерства соціальної політики України №750 «Про затвердження Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад».

За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

Листом від 31.03.2022 за №1300-5223-8/25052 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про відмову в задоволенні його заяви відповідно до рішення відділу перерахунку пенсій управління пенсійного забезпечення громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №61 від 30.03.2022, оскільки відповідно до Закону України «Про державну службу» в позивача відсутній необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та станом на 01.05.2016 не займав посаду державної служби.

Не погодившись із такими діями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що з 28.08.1990 по 24.11.2010 позивач працював в органах місцевого самоврядування та займав виборну посаду сільського голови, у зв`язку із чим протягом вказаного періоду йому присвоювалися чергові ранги державного службовця, а тому періоди роботи позивача на посаді сільського голови Ільницької сільської ради необхідно зарахувати до стажу державної служби. Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ через відсутність відповідного стажу державної служби, окружний суд вважав, що позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію з урахуванням конкретних довідок про складові заробітної плати є передчасною.

Крім того, суд першої інстанції дійшов переконання про відсутність підстав вважати, що рішення суду виконане не буде, а тому підстави для встановлення судового контролю відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1ст. 28 Закону №1058-IV.

При цьому, вік особи визначається ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 62 роки для чоловіків і 60 років для жінок.

Страховий стаж передбачений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 35 років для чоловіків і 30 років для жінок.

Стаж державної служби для тих, хто на час досягнення зазначеного віку працював на посадах державних службовців становить не менш як 10 років, та не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Такими умовами є вік та страховий стаж.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII вік і страховий стаж.

Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 за результатом розгляду зразкової справи № 822/524/18.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 № 283, був чинний до 01.05.2016.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 р. № 283 (далі - Порядок № 283) документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Суд першої інстанції ретельно дослідив подані сторонами докази та встановив, що відповідно до записів трудової книжки позивача останній:

-28.08.1990 - прийнятий на посаду інструктора відділу соціально-економічного розвитку виконавчого комітету Турківської районної ради народних депутатів;

-30.06.1992 - переведений на посаду консультанта із земельних питань Турківської районної ради народних депутатів;

-04.05.1994 - прийняв присягу державного службовця та присвоєно 14 ранг державного службовця;

-20.07.1994 - обраний головою виконкому Ільницької сільської ради народних депутатів;

-25.08.1994 - присвоєно ранг державного службовця в межах 5 категорії посад;

-23.04.1998 - обраний Ільницьким сільським головою;

-18.04.2002 - присвоєно черговий 9 ранг державного службовця в межах 5 категорії посад;

-18.04.2002 - обраний Ільницьким сільським головою;

-17.04.2005 - присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії посад;

- 18.04.2006 - обраний Ільницьким сільським головою;

-24.11.2010 - звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в справі, яка розглядається, спірним є період трудової діяльності позивача з 04.07.2001 по 24.11.2010, протягом якого позивач займав виборну посаду сільського голови, та який оскаржуваним рішеннями суду першої інстанції зарахований позивачу до стажу державної служби.

При цьому, суд першої інстанції підставно зазначив, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Водночас статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відноситься, зокрема, сільські, селищні голови.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у відповідності до наведених правових норм та фактичних обставин справи у період з 28.08.1990 по 24.11.2010 позивач працював в органах місцевого самоврядування та займав виборну посаду сільського голови, у зв`язку з чим протягом вказаного періоду йому присвоювалися ранги державного службовця.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач займав посаду сільського голови Ільницької сільської ради, що віднесена до посад, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, а тому періоди роботи позивача на зазначеній посаді з 04.07.2001 по 24.11.2010 необхідно зарахувати до стажу державної служби.

Таким чином, посада, на якій позивач перебував в органах місцевого самоврядування, відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку № 283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Вказане спростовує доводи скаржника про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби, який за умови відповідної його тривалості дає право на призначення пенсії державного службовця.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, єдиною підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону №3723, а саме: не враховано період з 04.07.2001 по 24.11.2010.

Керуючись тим, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач досяг 62-річного віку, мав відповідний страховий стаж та стаж державної служби понад 20 років, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відтак, оскаржувана відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №61 від 30.03.2022 не відповідає передбаченим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, та, як наслідок, є протиправною і підлягає скасуванню, що має наслідком зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача на посаді сільського голови Ільницької сільської ради з 04.07.2001 по 24.11.2010 до стажу державної служби та перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою від 18.03.2022.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року в справі № 380/6965/22 не сторони не оскаржили в частині позовних вимог, у задоволені яких відмовлено, а тому, з огляду на положення ст.308 КАС України, рішення суду в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року в справі № 380/6965/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 25.01.2023.