Справа № 120/10172/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 січня 2023 р. Справа № 120/10172/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни , розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036),

Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Віницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 № 59 від 18.11.2022 року про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання відповідачів нарахувати, призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.11.2022 року та зарахувати до загального та пільгового стажу роботи позивача періоди роботи з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року та з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 11.11.2022 року звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута відповідачем 2, яким прийнято рішення № 59 від 18.11.2022 року про відмову в призначенні пенсії. Підставами для прийняття вказаного рішення слугувала відсутність необхідного пільгового стажу, адже відповідачем 2 до такого не зараховано період роботи позивача з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці від 07.02.2001 року №23 та від 23.05.2005 року №156 посада майстра з ремонту котельного устаткування котлотурбінного цеху не атестована; період роботи з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року, оскільки згідно наказів про атестацію робочих місць від 23.05.2005 №156 та від 19.05.2010 посада старшого майстра з ремонту котельного устаткування котлотурбінного цеху не атестована. Не погоджуючись з рішенням відповідача 2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.12.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вказаною ухвалою у відповідача 2 витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

14.12.2022 року за вх. № 59904/22 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, однак суд не приймає його до увагу з огляду на те, що в ньому надано заперечення, які не стосуються даної адміністративної справи.

Суд зазначає, що ухвала про відкриття провадження доставлена через підсистему "Електронний суд" в електронний кабінет відповідача 2 12.12.2022 року, що підтверджується матеріалами справи, однак відзив на позовну заяву у встановлені строки ним не подано.

За правилами абз. 2 ч. 8 ст. 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 18 КАС України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Наведена норма також продубльована у п. 10 пр. 1 р. ІІІ Положення про ЄСІТС.

Підсистеми «Електронний кабінет», «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонувати з 05.10.2021 року після публікації 04.09.2021 року у газеті «Голос України» оголошення Вищої ради правосуддя про прийняття рішення № 1845/0/15-21 про затвердження Положення про ЄСІТС.

Відтак, з початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства (ч. 6 ст. 18 КАС України), зокрема, державні органи реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Згідно з визначеннями, наведеними у п.п. 5.6, 5.8 п. 5 р. І Положення про ЄСІТС, користувач ЄСІТС (користувач) - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень;

офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Відповідно до п. 9 п.р. 1 р. ІІІ Положення про ЄСІТС процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Користувачі зобов`язані вносити повну та актуальну інформацію в Електронний кабінет в обсязі, визначеному функціональними можливостями ЄСІТС, невідкладно після створення, отримання або зміни такої інформації.

П. 17 п.р. 1 р. ІІІ Положення про ЄСІТС передбачає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно п. 37 п.р. 2 р. ІІІ Положення про ЄСІТС підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

За правилами п. 42 п.р. 2 р. ІІІ Положення про ЄСІТС засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

З огляду на те, що в матеріалах справи наявна довідка від 12.12.2022 року про підтвердження доставлення до електронного кабінету відповідача 2 ухвали про відкриття провадження та позовної заяви, суд вважає, що відповідач 2 належним чином повідомлений про відкриття провадження в даній справі.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, відтак суд, керуючись приписами КАС України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

11.11.2022 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком за списком № 2.

На момент звернення із вказаною заявою позивач досяг 55-річного віку.

За принципом екстериторіальності заява позивача передана на розгляд відповідача 2.

За результатами опрацювання заяви та доданих до неї матеріалів, відповідачем 2 прийнято рішення № 59 від 18.11.2022 року про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах.

Підставою для відмови визначено відсутність необхідного пільгового стажу.

Так, відповідачем 2 до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період роботи позивача з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці від 07.02.2001 року №23 та від 23.05.2005 року №156 посада майстра з ремонту котельного устаткування котлотурбінного цеху не атестована; період роботи з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року, оскільки згідно наказів про атестацію робочих місць від 23.05.2005 №156 та від 19.05.2010 посада старшого майстра з ремонту котельного устаткування котлотурбінного цеху не атестована.

Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача 2, звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

П. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

П.3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №2, в даному випадку, зайнятість на таких роботах протягом повного робочого дня, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця за умовами праці після 21.08.1992 року, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та страхового стажу, і досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Суд зауважує, що на день звернення позивача до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві виповнилося 55 років, а його загальний страховий стаж складав 37 років 01 місяць 09 днів.

Відповідно до запису трудової книжки НОМЕР_1 № 12 позивача переведено з 28.03.2001 року майстром по ремонту котельного обладнання першої групи в котлотурбінному цеху; № 14 з 27.02.2006 року переведено старшим майстром виробничої дільниці першої групи, зайнятим на ремонті котельного устаткування в котлотурбінному цеху; № 18 - з 08.04.2014 року переведено в цех технічного обслуговування і підготовки устаткування старшим майстром виробничої дільниці першої групи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у позиції 362 розділу XIII «Електростанції, енергопоїзда, паросилове господарство» у пункті б) керівники і спеціалісти зазначено: "Майстри, старші майстри по ремонту устаткування".

Відповідно до п. 13б р. ХІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" посади майстрів, старших майстрів виробничих дільниць котельних, турбінних (газотурбінних), пилоприготувальних цехів і цехів паливоподавання включені до Списку №2.

Отже, посада, яку займав позивач у спірний період належить до посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 рокуN637.

П. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

П. 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка містить записи №12, 14, 18 щодо спірних періодів роботи позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявна надано довідка від 02.08.2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана відокремленим підрозділом «Ладижинська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго», відповідно до якої позивач працював повний робочий день в ремонтно-котельному цеху, в цеху з технічного обслуговування і підготовки устаткування в період з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року на посаді майстер з ремонту котельного устаткування у місцях його встановлення, в період з 27.02.2006 року по 13.02.2017 року на посаді старшого майстра виробничої дільниці, зайнятий ремонтом та ТО котельного, турбінного устаткування, устаткування паливоподавання і пилоприготування у місцях його встановлення.

Водночас, відповідачем 2, за результатами розгляду документів позивача, до пільгового стажу роботи не зараховано період роботи позивача з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці від 07.02.2001 року №23 та від 23.05.2005 року №156 посада майстра з ремонту котельного устаткування котлотурбінного цеху не атестована; період роботи з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року, оскільки згідно наказів про атестацію робочих місць від 23.05.2005 №156 та від 19.05.2010 посада старшого майстра з ремонту котельного устаткування котлотурбінного цеху не атестована.

Щодо вказаних аргументів відповідача 2 про неможливість зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 вищезазначених періодів його роботи, суд зазначає таке.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказів Ладижинської ТЕС №53 від 07.02.2001 року "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням" та додатку до нього, а також Наказу №156 від 23.05.2005 року "Про затвердження результатів чергової атестації робочих місць за умовами праці, що проведена у 2004 році" та додатку до нього посада, яку займав позивач в період з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року, а саме майстер по ремонту котельного обладання першої групи в котлотурбінному цеху, не атестована. Також, відповідно до наказу №144 від 19.05.2010 року, посада старшого майстра виробничої дільниці першої групи, зайнятим на ремонті котельного устаткування в котлотурбінному цеху, яку позивач займав до 07.04.2014 року, не атестована.

За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі -Порядок№442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарюваня, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

П. 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, що віднесена до Списку №2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

За таких обставин, суд вважає, що як факт проведення, своєчасність та правильність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014 року у справі № 21-307а14, Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року у справі № 732/2003/14, а також Верховним Судом України у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а, який враховується судом при розгляді цієї справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Як зазначалось суд вище, трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи особи.

Як вже зазначалось, в матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 № , в якій містяться запис №12, відповідно до якого останнього переведено з 28.03.2001 року майстром по ремонту котельного обладнання першої групи в котлотурбінному цеху; №14 з 27.02.2006 року переведено старшим майстром виробничої дільниці першої групи, зайнятим на ремонті котельного устаткування в котлотурбінному цеху; №18 - з 08.04.2014 року переведено в цех технічного обслуговування і підготовки устаткування старшим майстром виробничої дільниці першої групи. Вказані посади передбачені Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинними на вказані періоди роботи позивача.

За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Але при цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна довідка від 02.08.2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана відокремленим підрозділом «Ладижинська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго», відповідно до якої позивач працював повний робочий день в ремонтно-котельному цеху, в цеху з технічного обслуговування і підготовки устаткування в період з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року на посаді майстер з ремонту котельного устаткування у місцях його встановлення, в період з 27.02.2006 року по 13.02.2017 року на посаді старшого майстра виробничої дільниці, зайнятий ремонтом та ТО котельного, турбінного устаткування, устаткування паливоподавання і пилоприготування у місцях його встановлення.

Відтак, відмова відповідача 2 в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача період з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року та з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року є необґрунтованою та протиправною, відповідно рішення № 59 від 18.11.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів нарахувати, призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.11.2022 року та зарахувати до загального та пільгового стажу роботи позивача періоди роботи з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року та з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд зауважує, що відповідно до п. 4.10. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно якого після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З огляду на те, що позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком до відповідача 1, саме він є органом призначення пенсії та її виплати пенсії в даному випадку.

Так, у зв`язку з тим, що судом визнано протиправним та скасовано рішення відповідача 2 № 59 від 18.11.2022 року, оскільки останнім безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року та з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року, суд, з метою відновлення вказаного порушеного права позивача, доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача 1 зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вказані періоди роботи, та про задоволення позовних вимог в цій частині.

Водночас, суд зауважує, відповідачем 2 до страхового стажу були зараховані всі періоди, відтак вимога позивача зарахувати до загального роботи його періоди роботи з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року та з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року є необґрунтованою.

Щодо дати, з якої відповідача 1 належить зобов`язати призначити позивачеві пенсію, то суд вказує, що відповідно до приписів ст. 45 Закону 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Водночас, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії більш ніж через три місяці після досягнення 55-річного віку.

Відтак, з урахуванням вищенаведених обставин, пільгову пенсію за віком позивачеві належить призначити з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 11.11.2022 року.

Також суд звертає увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009 року).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 та з відповідача 2 на користь позивача судовий збір в сумі 372 грн. 15 коп. з кожного.

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про пенсійне забезпечення", Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області № 59 від 18.11.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 28.03.2001 року по 26.02.2006 року та з 27.02.2006 року по 07.04.2014 року та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 372 грн.15 коп. з кожного окремо.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.01.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна