Справа № 420/4209/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/4209/21

Категорія: 106020000 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 24.10.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року Військова частина (далі ВЧ) НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на відшкодування заподіяних збитків, завданих державі за фактом часткового розукомплектування озброєння військової техніки на суму 100 180,50 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що при передачі старшим лейтенантом ОСОБА_1 справ та посади начальника групи зберігання авіаційної техніки та авіаційно-технічного майна встановлена нестача у розмірі 100 441,40 грн. Відповідач підтверджує своїми підписами, що нестача, яка виявлена комісією перебувала на його відповідальному зберіганні як матеріально-відповідальної особи, з висновками комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо нестачі військового майна згоден, нестачу повністю визнає, претензій до комісії прийому-передачі майна не має. Таким чином, з метою відшкодування збитків нанесених державі, у зв`язку з невідшкодуванням боргу у добровільному порядку, ВЧ НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом щодо стягнення з відповідача коштів у розмірі заподіяної шкоди.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у задоволенні адміністративного позову ВЧ НОМЕР_1 до ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- на виконання ст. 162 КАС України до суду не було надіслано відзиву на позовну заяву, що фактично доказує визнання провини відповідачем і згоду з позовними вимогами ВЧ НОМЕР_1 ;

- суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що відповідача не було ознайомлено з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 23 липня 2020 року №49 про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню під підпис;

- судом першої інстанції не враховано, що відповідач підтверджує своїми підписами, що нестача, яка виявлена комісією перебувала на його відповідальному зберіганні як матеріально-відповідальної особи, з висновками комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо нестачі військового майна згоден, нестачу повністю визнає, претензій до комісії прийому-передачі майна не має;

- після звільнення ОСОБА_1 з військової служби на рахунок позивача та станом на момент подачі позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду (13 березня 2021 року) не надходили кошти для добровільного відшкодування завданої ним шкоди, що надає право позивачу здійснювати стягнення завданої відповідачем шкоди в судовому порядку;

- відповідно до Книги грошових стягнень перед звільненням з військової служби з відповідача було відраховано 260,90 грн. на виконання останнім зобов`язання з відшкодування шкоди завданої ВЧ НОМЕР_1 згідно наказу командира "Про результати службового розслідування" від 23 липня 2020 року №49, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис 23 липня 2020 року. Вищезазначені обставини свідчать про обізнаність боржника у зобов`язанні щодо відшкодування шкоди завданої позивачу та про відмову відповідача здійснити добровільне відшкодування шкоди.

Своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

У наказі командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23 липня 2020 року №49 "Про результати службового розслідування" (т.1 а.с.14-17), вказано, зокрема, що за невиконання своїх обов`язків як матеріально-відповідальної особи, що призвело до втрати озброєння, військової техніки та військового майна, відповідно до ст.ст. 10, 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року №160-IX (далі Закон №160-IX) відомості Верховної Ради України (ВІЗР), 2019, №47, ст. 313). тимчасово виконуючого обов`язки начальника групи зберігання авіаційної техніки старшого лейтенанта ОСОБА_2 притягнути до повної матеріальної відповідальності в розмірі 100 441,40 грн.

Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 липня 2020 року №146 (т.1 а.с.12-13), зокрема, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , старшого техніка групи зберігання авіаційної техніки ВЧ НОМЕР_1 , звільненого наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 15 червня 2020 року №22 у запас за пунктом "к" (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 02 травня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ), вважати, що справи та посаду здав, направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги щодо заподіяних збитків, завданих державі за фактом часткового розукомплектування озброєння військової техніки на суму 100 180,50 грн., позивачем суду надано копії, зокрема (т.1 а.с.18-211):

акту №42/113 службового розслідування, затвердженого ТВО Командира ВЧ НОМЕР_1 23 липня 2020 року, разом із додатками, якими є, зокрема, накази командира ВЧ НОМЕР_1 ;

довідки-розрахунки суми збитку нанесеного державі;

службова картка відповідача;

пояснювальна та пояснення відповідача;

книга обліку авіаційно-технічного майна групи зберігання військової техніки ВЧ НОМЕР_1 ;

книга обліку наявності та руху матеріальних засобів ВЧ НОМЕР_1 ;

розпорядження НБУ;

інвентаризаційні описи запасів та необоротних активів ВЧ НОМЕР_1 з підписами відповідача;

акт інвентаризації авіаційної техніки, брухту чорних, кольорових металів, брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів, авіаційно-технічного майна, що рахується та зберігається в групі зберігання авіаційної техніки ВЧ НОМЕР_1 станом на 01 січня 2020 року;

відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна;

акт №101 прийому-передачі справ та посади начальника групи зберігання авіаційної техніки ВЧ НОМЕР_1 , передачі авіаційної техніки, авіаційно-технічного майна та іншого військового майна, затвердженого ТВО Командира ВЧ НОМЕР_1 02 липня 2020 року тощо;

сторінок книги грошових стягнень і нарахувань ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до якої, зокрема, на підставі наказу к-ра ВЧ НОМЕР_1 №49, сума, що підлягає стягненню 100 441.40; на підставі квит. №СВОЗ741204/1 стягнено 260,90 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність заявлених позовних вимог та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення, у зв`язку з недоведеністю факту ознайомлення ОСОБА_1 із наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23 липня 2020 року №49 "Про результати службового розслідування", а також відсутністю доказів на підтвердження факту відмови відповідача від добровільного відшкодування завданої шкоди.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут).

Згідно з вимогам ст. 127 Статуту солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених па нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21 вересня 1999 року №1075-XIV (далі Закон №1075-XIV).

Згідно зі ст. 1 Закону №1075-XIV, військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно- просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Стаття 3 Закону №1075-XІV передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 7 Закону №1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Статтею 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з приписами ст.ст. 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

На час проведення службового розслідування та видання наказу за його результатами, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначав Закон №160-ІХ.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Частиною 4 ст. 3 Закону №160-ІХ встановлено, що переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 4 Закону №160-ІХ, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до положень ч.ч. 2-6 ст. 8 Закону №160-ІХ у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди. її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань. За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акту (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Частиною 7 ст. 8 Закону №160-1Х встановлено, що якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Відповідно до ст. 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції щодо недоведеністю факту ознайомлення ОСОБА_1 із сумою збитків нанесених ним державі, що підлягає стягненню, з огляду на наступне.

В матеріалах справи містяться довідки-розрахунки суми збитку нанесеного державі: №1 від 01 липня 2020 року, 116 (без дати), 1173 від 22 липня 2020 року, №62/104/93 від 21 липня 2020 року, №62/104/105 від 22 липня 2020 року, №62/104/106 від 22 липня 2020 року, 62/104/107 від 22 липня 2020 року, 62/104/108 від 22 липня 2020 року на загальну суму 100 180,50 грн., з яких вбачається, що відповідач підтверджує своїми підписами, що з сумою відшкодування за виявлену позивачем нестачу, яка зазначена у вказаних довідках, ознайомлений (т.1 а.с.35).

У наданих особистих поясненнях під підпис ОСОБА_1 підтверджує своє відношення до вказаної нестачі (т.1 а.с.38-41).

Більш того, в матеріалах справи міститься акт прийому-передачі справ та посади начальника групи зберігання авіаційної техніки ВЧ НОМЕР_1 , передачі авіаційної техніки, авіаційно-технічного майна та іншого військового майна №101 від 02 липня 2020 року, який містить інвентаризаційний опис та суму збитку відсутнього авіаційно-технічного майна, яке рахувалося за старшим лейтенантом ОСОБА_1 , та з яким він ознайомлений під особистий підпис, вказавши: "військове майно, пойменоване в цьому акті, перебувало на моєму відповідальному зберіганні, з висновками комісії щодо нестачі військового майна згоден, нестачу визнаю, претензій до комісії не маю" (т.1 а.с.146-150).

Також ОСОБА_1 погодився з висновками актів технічного стану військового майна вертольотів НОМЕР_3 (23), Ми-8ППА №9797702 (22), Ми-8Т №3187 (28), Ми-8ППА №9807720 (06), Ми-8ППА №9797615 (24), Ми-8ППА №9797529 (25), акту технічного стану літака Ан-12БК №5343505, акту прийому-передачі зліпків на повітряних суднах МиГ-29 ВЧ НОМЕР_4 та ВЧ НОМЕР_5 та наземного обладнання до них, які передані під охорону ВЧ НОМЕР_1 , вказавши: "З висновками комісії щодо технічного стану, укомплектованості та нестачею згоден, перевірку проведено в моїй присутності, претензій до комісії не маю" (т.1 а.с.132-176).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводом апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції щодо не ознайомлення відповідача з покладеною на нього сумою матеріальної відповідальність, що підлягає стягненню.

Більш того, долучена до матеріалів справи з додатками до апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 належним чином завірена копія наказу командира "Про результати службового розслідування" від 23 липня 2020 року №49 спростовує висновок суду першої інстанції про те, що відповідача не було ознайомлено з вказаним наказом під особистий підпис, оскільки на зворотному боці наказу міститься підпис лейтенанта ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом 23 липня 2020 року.

Вищезазначені документи, на думку колегії суддів є достатнім доказом того, що нестача, яка виявлена комісією перебувала на відповідальному зберіганні відповідача як матеріально-відповідальної особи. При цьому, з висновками комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо нестачі військового майна ОСОБА_1 погодився, нестачу повністю визнав, претензій до комісії прийому-передачі майна не мав, а тому повинен понести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди.

Разом з тим, станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять доказів відшкодування вказаного боргу ОСОБА_1 у добровільному порядку, що на думку колегії суддів, є достатнім підтвердженням відмови відповідача від добровільного відшкодування завданої шкоди.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ВЧ НОМЕР_1 і, відповідно, необхідність їх задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ВЧ НОМЕР_1 .

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_6 , м. Одеса, ) на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) 100 180, 50 грн. (сто тисяч сто вісімдесят грн. 50 коп.) на відшкодування заподіяних збитків, завданих державі за фактом часткового розукомплектування озброєння військової техніки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 січня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.