Справа № 354/1076/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2023 р. справа № 354/1076/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Карпатський національний природний парк про визнання незаконним та скасування п.110 рішення від 27.05.2021 №151-10/2021 та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Яремчанського міського суду з адміністративним позовом до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області відповідно до змісту якого просить: визнати незаконним та скасувати п.110 рішення від 27.05.2021 №151-10/2021 в частині відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд уч. Растовий, с. Микуличин; зобов`язати надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою вищевказаної земельної ділянки.
Ухвалою Яремчанського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування п.110 рішення від 27.05.2021 №151-10/2021 та зобов`язання до вчинення дій передано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалами суду залучено до у часті в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Карпатський національний природний парк та витребувано додаткові докази.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення статей 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України протиправно прийнято рішення №151-10/2021 від 27.05.2021 (пункт 110), яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Микуличин (уч. Растовий) Яремчанської міської ради.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що жодних належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Карпатського національного природного парку немає. Не існує межових знаків встановлених на місцевості вказаного кварталу. Парк немає правовстановлюючих документів на 15 квартал своїх земель та немає кадастрового номера цього кварталу. У викопіюванні з кадастрової карти України вказані умовні лінії зон, в межах яких нібито розміщена вказана земельна ділянка, межі на місцевості зон чи кварталів у викопіюванні в кадастровій карті України не вказані (а.с.19).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Карпатський національний природний парк скористалася правом надати пояснення. Зазначає, що згідно з Постановою РМ УРСР від 03.06.1980 №376 «Про створення Карпатського національного природного парку», наказом Мінлісгоспу УРСР №167 від 16.06.1980, наказом об`єднання Прикарпатліс №316 від 29.06.1981 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №557 вся територія, яка надана у постійне користування Карпатського НПП, а також лісові землі включені в межі парку без вилучення земель, віднесено до лісів І групи в категорію захисності «Ліси спеціального призначення: Ліси національних природних парків». Стверджує, що позивач 20.04.2021 звернувся до Карпатського національного природного парку із заявою про погодження землекористування, де обліковується земельна ділянка, при цьому надав сканкопію із Кадастрової карти України із умовним позначенням місця розташування земельної ділянки. Карпатським НПП надано відповідь 17.05.2021 із додатками, де чітко вказано, що ця земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду України і перебуває у його постійному користуванні (територія Підліснівського ПОНДВ квартал 15 виділ 11) на підставі державного акту від 27.12.2001 серії І-ІФ за №002772. Також зазначає, що при опрацюванні Кадастрової карти України та матеріалів "Проекту організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних ресурсів і об`єктів Карпатського національного природного парку 2003 рік", а саме планшетів та електронної схеми каталогу координат Карпатського НПП, та виїзду на місце розміщення земельної ділянки, було визначено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, відноситься до земель Парку. Позивач, звертаючись до Карпатського НПП, надав заяву із графічним матеріалом, який взято із Публічної кадастрової карти України, що не є достатнім для точного визначення місце розташування земельної ділянки і є порушенням норм земельного законодавства (а.с.46).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Яремчанської міської ради із заявою від 20.04.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в уч. Растовий с. Микуличин Яремчанської міської ради. До вказаної заяви долучив графічні матеріали з публічної кадастрової карти України з бажаним місцем розташування земельної ділянки та копію документів, що посвідчують особу (а.с.63).

20.04.2021 позивач звернувся до Карпатського національного природного парку із заявою, в якій просив погодити вилучення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Микуличин (уч. Растовий) для подальшої приватизації (а.с.50).

Третя особа листом від 17.05.2021 №239/1 повідомила позивача про те, що згідно поданих ним документів, а саме викопіювання з кадастрової карти України, вказана земельна ділянка, яка знаходиться в с. Микуличин, Надвірняський район, уч. Растовий, накладається на землі надані Карпатському національному природному парку в постійне користування, Підліснівского ПОНДВ квартал №15, виділ №11 згідно планшету №3 цього ПОНДВ. Зазначено, що якщо бажана земельна ділянка заходить на територію Карпатського НПП, то керуючись статтею 84, пунктом 4, підпунктом «г» Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду приватизації не підлягають (а.с.49).

Рішенням Яремчанської міської ради від 27.05.2021 за №151-10/2021 (пункт 110) відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Микуличин (урочище Растовий) Яремчанської міської ради, у зв`язку з тим, що земельної ділянки, вказана позивачем у викопіюванні з публічної кадастрової карти України знаходиться на території Карпатського національного природного парку (Підліснівське природоохоронне науково-дослідне відділення, квартал №15, виділ №11) (а.с.9).

Відповідач листом від 04.06.2021 №Т-660 повідомив позивача про прийняття вказаного рішення (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, питання щодо регулювання земельних відносин.

Відповідно до пунктів "а", "б" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України (надалі також - ЗК України, в редакції, чинній станом на час спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положеннями частини 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із частиною 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу. Проте, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у квітні 2021 року звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в уч. Растовий, с. Микуличин Яремчанської міської ради. До заяви позивач додав викопіювання з публічної кадастрової карти України з бажаним місцем розташування земельної ділянки та копію документів, які посвідчують особу.

За результатами розгляду цієї заяви відповідачем 27.05.2021 прийнято рішення №151-10/2021, пунктом 110 якого ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, з підстав знаходження такої ділянки на території Карпатського національного природного парку (15 квартал, 11 виділ Підліснівське ПНДВ), про що повідомлено позивача листом від 04.06.2021 за №Т-660.

Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно із статтею 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).

Статтями 83 та 84 Земельного кодексу України визначено, що у приватну власність не можуть бути передані землі під об`єктами природо-заповідного фонду.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів встановлює Закон України "Про природно-заповідний фонд України" (надалі також - Закон №2456-ХІІ, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із преамбулою Закону №2456-ХІІ природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища. У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Частиною 1 статті 3 вказано Закону встановлено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва.

Відповідно до частин 1, 3 і 4 статті 7 Закону №2456-ХІІ землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Отже, на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду встановлюється особливий правовий режим, який повинен забезпечувати їх належну охорону, збереження та подальший розвиток шляхом встановлення низки суворих обмежень та заборон щодо нецільового використання природних ресурсів. Основними видами використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду є їх: використання у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Обгрунтовуючи протиправність прийнятого відповідачем рішення, ОСОБА_1 зазначає про те, що відсутні належні докази знаходження спірної земельної ділянки на території Карпатського національного природного парку, зокрема, що землі Карпатського національного природного парку не виділені в натурі на місцевості, без належної технічної документації, не існує межових знаків, 15-ий квартал земель не має кадастрового номеру, а Карпатський національний природний парк не має правовстановлюючих документів на 15 квартал своїх земель.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Карпатський національний природний парк створений відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1980 №376, є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, про що зазначено також у Положенні про Карпатський національний природний парк, затвердженому наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 за №99. Межі Карпатського НПП затверджено додатком до постанови від 03.06.1980 №376.

Згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1980 №376 "Про створення Карпатського національного природного парку", наказу Мінлісгоспу УРСР №167 від 16.06.1980, наказу об`єднання Прикарпатліс №316 від 29.06.1981 та постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 за №557, вся територія, яка надана у постійне користування Карпатському національному природному парку, а також лісові землі включені в межі Карпатського національного природного парку без вилучення земель, віднесено до лісів І групи в категорію захисності "Ліси спеціального цільового призначення: Ліси національних природніх парків".

Карпатський НПП є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Карпатський НПП є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у відділенні Казначейства і утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Зі змісту пояснень третьої особи слідує, що при опрацюванні Кадастрової карти України та матеріалів "Проекту організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних ресурсів і об`єктів Карпатського НПП 2003 рік", а саме планшетів та електронної схеми каталогу координат Карпатського національного природного парку, та виїзду на місце розміщення земельної ділянки, було визначено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, відноситься до земель Карпатського національного природного парку.

До вказаних пояснень третьою особою долучено копію державного акту на право постійного користування землею площею 5332,19 гектарів, виданого Карпатському НПП 29.12.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №000006, бланк серії І-ІФ №002772, а також план зовнішніх меж землекористування (а.с.53).

Будь-яких доказів про припинення землекористування чи зміну меж цієї земельної ділянки матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що позивачем не спростовано обставини знаходження бажаної ним земельної ділянки в межах природного парку. У суду відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у недостовірності доводів третьої особи про приналежність спірної земельної ділянки на правах постійного користування Карпатському національному природному парку.

За умови того, що земельна ділянка відноситься до земель природно заповідного фонду, вона не може передаватись у приватну власність.

Окрім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 звертався до Карпатського НПП із заявою від 20.04.2021 щодо погодження вилучення земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в уч.Растовий с. Микуличин Яремчанської міської ради, для подальшої приватизації (а.с.50).

За результатами розгляду такого звернення Карпатський національний природний парк листом №239/1 від 17.05.2021 повідомив ОСОБА_1 про те, що зазначена земельна ділянка накладається на землі, надані Карпатському НПП у постійне користування Підліснівського природоохоронного науково-дослідного відділення, квартал №15, виділ №11 згідно планшету №3 даного природоохоронного науково-дослідного відділення, а отже не може бути приватизована згідно пункту "г" частини 4 статті 84 Земельного кодексу України (а.с.49).

З наведеного слідує, що позивачу при зверненні до відповідача із заявою від 20.04.2021 для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було достеменно відомо про те, що земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована в уч. Растовий с. Микуличин Яремчанської міської ради знаходиться на території та перебуває у користуванні Карпатського національного природного парку, у зв`язку із чим і звертався до третьої особи за погодженням вилучення спірної земельної ділянки.

Однак, такого погодження позивач не отримав та до заяви не додав.

Крім того, фізична відсутність чи наявність конкретної і точної точки розмежування (перенесення лінії на місцевості) земель третьої особи в ділянці Підліснівського природоохоронного науково-дослідного відділення, квартал №15, виділ №11 згідно планшету №3, не спростовує обставину перебування такої землі в користуванні Карпатського національного природного парку. Відповідно до частини 4 статті 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Отже, підстави відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначені у спірному рішенні, відповідають нормам законодавства, у зв`язку із чим пункт 110 рішення Яремчанської міської ради №151-10/2021 від 27.05.2021 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ),

відповідач Яремчанська міська рада Івано-Франківської області (, вул. Свободи 266, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78501),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Карпатський національний природний парк (, вул. В. Стуса 6, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78500).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.