Справа № 380/3896/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/3896/22 пров. № А/857/14958/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі № 380/3896/22 (головуюча суддя Грень Н.М.) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Фізича особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області), в якому просила: а) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 23.06.2021 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 143,30 грн за не проведення розрахункових операцій через РРО;

б) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 23.06.2021 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 34 000,00 грн, у тому числі 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії та 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії;

Рішенням від 24 травня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними та скасував податкове повідомлення рішення від 23.06.2021 № та рішення про застосування фінансових санкцій від 23.06.2021 №, прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позову, в сумі 1984 гривні 80 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що ГУ ДПС у Львівській області провело фактичну перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 06.04.2021, яким встановлено порушення позивачем п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ч.20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а тому відповідач правомірно сформував спірні податкові повідомлення-рішення № та № від 23.06.2021 року.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що на підставі Наказу від 26.03.2021 року № 1120-ПП Головним управлінням ДПС у Львівській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо утримання трудового договору за період з 29 березня 2021 року по 07 квітня 2021 року. Наказ від 26.03.2021 року виданий на підставі ст. 20 та підпункту 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та на підставі службового допису відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області (а.с.13, 41).

За результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області складений Акт від 06.04.2021 №8370/13/50/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зазначені порушення п.п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.95 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) та ч.20 ст. 15 Закону України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (а.с.14-15, 44-45).

На підставі акта перевірки Головне управління ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій, а саме: - від 23.06.2021 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14,30 грн за не проведення розрахункових операцій через РРО; від 23.06.2021 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 34 000,00 грн, у тому числі 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії; 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії (а.с.16-17).

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування фінансових санкцій, ФОП ОСОБА_1 в порядку ст. 56 ПК України подала 06.08.2021 скаргу до ДПС України.

Рішенням за результатами розгляду скарги від 04.11.2021 року № 24904/6/99-00-06-03-02-06, Державна податкова служба України скаргу ФОП ОСОБА_1 залишила без задоволення, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23.06.2021 року № та № від 23.06.2021 року без змін (а.с.18).

Не погодившись із такими податковими повідомленнями-рішеннями відповідача від 23.06.2021 року, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що в матеріалах справи відсутні та, відповідно, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушень, описаних в акті перевірки, зокрема фотофіксації, пояснень чи інших доказів, які б підтверджували факт продажу підакцизних товарів за місцем провадження позивачем господарської діяльності, а також давали змогу ідентифікувати підакцизний товар як такий, що придбаний в позивача. Відсутні, на переконання окружного суду, також докази не проведення розрахункових операцій через РРО, відтак, прийняті за результатами проведеної фактичної перевірки спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктами 21.1.1, 21.1.5 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу (ПК) України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2).

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, відповідних документів.

Поряд з іншим, у пункті 81.1 статті 81 ПК України викладені вимоги до наказу на проведення перевірки, відповідно до яких у наказі обов`язково зазначаються наступні відомості: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Так, відповідно до ч.14 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95 (надалі Закон №481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 20 ст. Закону №481/95 передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 6 ч.2 ст.17 Закону №481/95 передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відтак, за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії передбачено застосування до суб`єкта господарювання штрафних фінансових санкцій.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», затверджений постановою КМ України від 02.06.2003 №790.

Зокрема, за приписами пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення по застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, за результатами проведеної 30.03.2021 перевірки контролюючий орган виявив порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) та ч. 20 ст. 15 Закону України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями).

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що підставою для винесення оскаржуваних податкового повідомлення рішення від 23.06.2021 № та рішення про застосування фінансових санкцій від 23.06.2021 № послужили, на думку контролюючого органу, не проведення розрахункових операцій через РРО та роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій.

Однак суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем порушень, описаних в акті перевірки, зокрема фотофіксації, пояснень чи інших доказів, які б підтверджували факт продажу підакцизних товарів за місцем провадження позивачем господарської діяльності, а також давали змогу ідентифікувати підакцизний товар як такий, що придбаний в позивача. Відсутні також докази не проведення розрахункових операцій через РРО.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Апеляційний суд ретельно дослідив надані сторонами докази, якими обґрунтовуються обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дійшов переконання, що встановлені обставини не підтверджують висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, самі висновки контролюючого органу ґрунтуються лише на твердженнях посадових осіб податкового органу, які здійснювали фактичну перевірку.

Крім того, слід зазначити, що відповідачем не доведено, яким чином розраховувалась вартість реалізованих товарів, оскільки від неї залежав розрахунок штрафних санкцій за не проведення розрахункових операцій через РРО. Жодних доказів реалізації товарів: горілки «Козацька Рада» 0,5 л та 1 пачки сигарет «LD» за ціною 95,0 грн та, відповідно, 48,00 грн, як і факту самої реалізації позивачем підакцизних товарів, матеріали справи не містять.

На думку колегії суддів, відсутність належних, допустимих і беззаперечних доказів реалізації позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій, унеможливлює застосування штрафних санкцій до позивача.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу відповідача, що ініціюючи та проводячи контрольну розрахункову операцію, відповідна посадова особа ДПС діє від імені держави в особі державного органу, що у свою чергу зумовлює використання для проведення такої операції державних коштів.

Зі змісту акту перевірки від 06.04.2021 №8370/13/50/РРО/ вбачається, що посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області під час фактичної перевірки фактично здійснено контрольні закупки (контрольні розрахункові операції) на суму 95,00 грн та 48,00 грн відповідно, проте не надано жодних доказів здійснення таких контрольних розрахункових операцій.

При цьому, суду не надані належні та допустимі докази, як от акт про повернення товару позивачу та використання для таких цілей державних коштів в ході проведення контролюючого заходу, що унеможливлює визнання судом реалізації позивачем відповідних товарів та свідчить про безпідставність застосування до позивача штрафу за порушення Закону №481/95-ВР від 19.12.95.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушень законодавства, що регламентує порядок здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, що вказує на відсутність підстав для застосування до нього санкцій, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача про порушення позивачем пунктів 1, 2 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ч. 20 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а відтак, відсутність підстав для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14,30 грн за непроведення розрахункових операцій через РРО відповідно до податкового повідомлення-рішення від 23.06.2021 № та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 34 000,00 грн, у тому числі 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії; 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії відповідно до податкового повідомлення-рішення від 23.06.2021 №, які є протиправними і підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року в справі №380/3896/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 25.01.2023.