Справа № 140/7587/22
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7587/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ від 01.08.2012 № 702 за період з червня 2013 року по серпень 2021 року; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ від 01.08.2012 № 702 за період з червня 2013 року по серпень 2021 року в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що проходив військову службу на посадах військовослужбовців, які проходять службу у підрозділах, що виконують завдання з охорони деркавного кордону органів Держприкордонслужби у відділеннях інспекторів прикордонної служби та наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 18.08.2022 № 688-ОС його звільнено з військової служби в запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати службу): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та 19.08.2022 виключено із списків особового складу і всіх видів забезпечення.

Вказує, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я з червня 2013 року по серпень 2021 року в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

ОСОБА_1 вважає, що відповідно п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 01.08.2012 № 702, він має право на отримання компенсації за невикористані з червня 2013 року по серпень 2021 року дні додаткової відпустки, а тому з врахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово .

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що абзацом 3 ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом 1 цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця, тому і компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку здійснюється лише за однією підставою.

Відповідачем зазначено, що згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону «Про особовий склад» від 19.08.2022 № 695-ос та особистої картки грошового забезпечення позивача за 2022 рік ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017. 2018. 2019, 2020, 2021 та 2022 роки загальною тривалістю 112 календарних днів в сумі 88 277,28 грн.

Також наголошено, що грошовій компенсації не підлягають календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки у 2015-2022 роках у нього виникло право на отримання додаткової відпустки на підставі п. 12 ч. 1 ст 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» або грошової компенсації у разі її невикористання.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах військовослужбовців у підрозділах, що виконують завдання з охорони деркавного кордону органів Держприкордонслужби у відділеннях інспекторів прикордонної служби з 21.06.2013 по 19.08.2022.

18.08.2022 наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 688-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати службу): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та 19.08.2022 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Згідно особистої картки грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2022 рік № 11285 позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки тривалістю 112 календарних днів в сумі 88 277,28 грн.

Водночас, під час звільнення з військової служби позивача, відповідачем не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я з червня 2013 року по серпень 2021 року в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

Вважаючи протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом 1 цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Постановою № 702 затверджено переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку: Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2 - 5.

Додаток 4 до вказаної постанови містить перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.

Як вбачається з дослідженого судом послужного списку ОСОБА_1 , у спірний період позивач перебував на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а саме: - в період з 21.06.2013 по 23.06.2014 перебував на посаді старшого інспектора прикордонної служби (по роботі з іноземцями та адміністративного провадження) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - в період з 23.06.2014 по 02.12.2014 перебував на посаді начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - в період з 30.10.2015 по 13.03.2016 перебував на посаді заступника начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби Окремого відділу прикордонної служби (тип С) I категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - в період з 14.03.2016 по 04.08.2017 перебував на посаді заступника начальника З відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) І категорії НОМЕР_3 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - в період з 04.08.2017 по 23.07.2018 перебував на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби н.п. Велика Бегань відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » II категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - в період з 23.07.2018 по 02.10.2019 перебував на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби АДРЕСА_1 (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » I категорії (тип Б) НОМЕР_4 прикордонного загону II категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - в період з 02.10.2019 по 29.05.2020 перебував на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - в період з 19.06.2020 по 11.03.2021 перебував на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » І категорії (тип Б) НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - в період з 06.04.2021 по 23.07.2021 перебував на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип В відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_10 ; - в період з 23.07.2021 по 16.08.2021 перебував на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, позивач, будучи військовослужбовцем Держприкордонслужби, займав посади, визначені постановою № 702, у період з червня 2013 року по серпень 2021 року, тому мав право на щорічну додаткову відпустку відповідно до ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Відповідно до п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами 1, 6 та 12 цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною 1 цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в рішенні від 16.05.2019 у зразковій справі №620/4218/18 (щодо прав учасників бойових дій на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 рішення від 16.05.2019 залишено без змін.

Отже, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 та 2014 роки.

Суд зазначає, що постановою КМУ від 01.08.2012 №702 також затверджено Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Пунктом 11 вказаного Порядку передбачено, що щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

При цьому відсутність механізму виплати компенсації у випадку невикористання додаткової відпустки не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повний розрахунок на час звільнення позивача із служби.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльністі відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2013 та 2014 роки підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2015 по 2021 роки, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є особою, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Суд наголошує, що додаткова відпустка учаснику бойових дій передбачена пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону №3551-XII, а додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, які пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, передбачена абзацом 1 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII. Обидві ці відпустки є додатковими відпустками.

На відміну від відпустки, передбаченої абзацом 1 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII, право на яку мають військовослужбовці, відпустка як учаснику бойових дій надається не лише військовослужбовцям, а й будь-якій особі, яка не є військовослужбовцем, однак має статус учасника бойових дій або особам, прирівняним до них.

У межах спірних правовідносин позивач, як учасник бойових дій, якому нараховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, претендує на компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період несення ним військової служби, виконання обов`язків за якою пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я. Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці, за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу 3 пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та на підставі іншого закону, мають права на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Аналогічна позиція щодо відмови у зобов`язанні виплати грошової компенсації за 2016-2020 роки за невикористані дні щорічної додаткової відпустки при виплаті такої компенсації як учаснику бойових дій, викладена в у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі № 260/2003/21.

Як вбачається з особистої картки грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2022 рік № 11285, позивачу відповідно до пункту 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки тривалістю 112 календарних днів в сумі 88 277,28 грн. (а.с. 19).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем, як військовослужбовцем вже використано право на отримання компенсації за одну з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а саме за додаткову відпустку як учаснику бойових дій, тому законодавчо встановлені підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2015 по 2021 роки відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2013 та 2014 роки.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2013 та 2014 роки.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: НОМЕР_1 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя С.Ф. Костюкевич