Справа № 380/11125/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року справа №380/11125/20

зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Малісевич М.В.,

представника позивача Нестеровича Б.В.,

законного представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами загального позовного провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35 до фізичної особи ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 місце проживання: АДРЕСА_2 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідачів наявний борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 41530,32грн. Вказаний борг відповідачі добровільно не сплатили, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Законний представник відповідачів подав до суду письмові клопотання, в яких наявність податкового боргу заперечує. Зазначає, що він є батьком та законним представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Від імені своїх дітей він жодних декларацій не подавав, а на деклараціях, на які посилається позивач як на підставу виникнення заборгованості, стоїть не його підпис, а підпис іншої особи.

04.08.2021 представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні законний представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 14.01.2021 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 08.02.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 26.03.2021 суддя ухвалив перейти з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.07.2021 суд витребував докази у справі.

Ухвалою від 15.09.2021 суд зупинив провадження у справі.

Ухвалою від 11.05.2022 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 11.05.2022 суд замінив позивача у справі Головне управління ДПС у Львівській області його правонаступником відокремленим підрозділом ДПС України Головним управлінням ДПС у Львівській області код ЄДРПОУ ВП 43968090.

Ухвалою від 11.05.2022 суд зупинив провадження у справі.

Ухвалою від 19.10.2022 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 31.10.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд викликав для допиту свідка.

Ухвалою від 31.10.2022 суддя закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Заслухавши пояснення представника позивача та законного представника відповідачів, покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

Згідно з довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 06.11.2020 №43595/10/13-01-13-04-14 станом на 04.11.2020 за ОСОБА_3 рахується заборгованість в сумі 32268,46грн, в тому числі 24821,89грн податок з доходів фізичних осіб та 7446,57 грн військовий збір.

Вказана заборгованість виникла на підставі звітної податкової декларації про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №.

Позивач направив ОСОБА_3 податкову вимогу від 21.12.2017 №48018-17, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 044.

Згідно з довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 06.11.2020 №43594/10/13-01-13-04-14 станом на 04.11.2020 за ОСОБА_4 рахується заборгованість в сумі 9261,86грн, в тому числі 7124,51грн податок з доходів фізичних осіб та 2137,35 грн військовий збір.

Вказана заборгованість виникла на підставі звітної податкової декларації про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №.

Позивач направив ОСОБА_4 податкову вимогу від 22.12.2017 №48687-17, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 044.

10.01.2018 позивач отримав пояснення ОСОБА_2 , в яких він стверджує, що є батьком та законним представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, повідомляє, що ні він, ні мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодних декларацій він імені дітей не подавали, вважає вказані податкові вимоги безпідставними.

За результатами розгляду вказаної заяви позивач повідомив ОСОБА_2 , згідно з поданим нотаріусом Алексєєвою А.М. податкового розрахунку форми 1ДФ за 1 квартал 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримано дохід, в результаті прийняття ними у спадщину коштів у сумі 496437,7грн та 142490,26грн відповідно, від члена сім`ї другого ступеня споріднення.

Згідно з даними ІС «Податковий блок» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19.07.2016 подали декларації про майновий стан і доходи №, № за 2015 рік.

У зв`язку із наявністю у відповідачів податкового боргу, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (далі ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 ПК України до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.152. пункту 14.1 статті ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених вказаним Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені вказаним Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених вказаним Кодексом.

За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 110.1 статті 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з вказаним Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пунктом 124.1 статті 124 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановив суд, згідно з довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 06.11.2020 №43595/10/13-01-13-04-14 станом на 04.11.2020 за ОСОБА_3 рахується заборгованість в сумі 32268,46грн, в тому числі 24821,89грн податок з доходів фізичних осіб та 7446,57 грн військовий збір.

Вказана заборгованість виникла на підставі звітної податкової декларації про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №.

Згідно з довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 06.11.2020 №43594/10/13-01-13-04-14 станом на 04.11.2020 за ОСОБА_4 рахується заборгованість в сумі 9261,86грн, в тому числі 7124,51грн податок з доходів фізичних осіб та 2137,35 грн військовий збір.

Вказана заборгованість виникла на підставі звітних податкових декларацій про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №, №.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Згідно з підпунктом 47.1.2 пункту 47.1 статті 47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом.

Пунктом 48.1 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 згаданого Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктом 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити, зокрема повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених згаданим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 48.5.2 пункту 48.5 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна бути підписана: фізичною особою - платником податків або його представником.

Податкова звітність, складена з порушенням норм згаданої статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 вказаного Кодексу (пункт 48.7 статті 48 ПК України).

Заперечення відповідача проти позову базуються на тому, що він не підписував та не подавав від імені своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 податкових декларацій про майновий стан і доходи.

Суд встановив, що згідно з договором дарування житлового будинку від 05.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Алєксєєвою Г.М. та зареєстрованого за №121 ОСОБА_5 (дарувальник) подарувала ОСОБА_3 (обдаровуваному) житловий будинок разом із господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 05.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Алєксєєвою Г.М. та зареєстрованого за №122 ОСОБА_5 (дарувальник) подарувала ОСОБА_3 (обдаровуваному) земельну ділянку площею 0,0710га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з договором дарування житлового будинку незавершеного будівництва разом із земельною ділянкою від 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Алєксєєвою Г.М. та зареєстрованого за №669 ОСОБА_5 (дарувальник) подарувала ОСОБА_4 (обдаровуваному) об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Алєксєєвою Г.М. та зареєстрованого за №671 ОСОБА_5 (дарувальник) подарувала ОСОБА_4 (обдаровуваному) земельну ділянку площею 0,0108га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Допитана у судовому засіданні 05.12.2022 свідок ОСОБА_6 (бабуся відповідачів) пояснила, що вона вирішила подарувати належне їй майно (будинок і земельні ділянки) внукам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В подальшому засобами телефонного зв`язку її викликали до податкового органу та вказали про необхідність подання декларацій про майновий стан і доходи у зв`язку із даруванням нею об`єктів нерухомого майна. Примірники декларацій підготував працівник податкового органу, свідок із змістом декларацій не ознайомлювалася, їхній зміст їй невідомий. Проте, у податкових деклараціях про майновий стан і доходи у графі "Фізична - платник податку або уповноважена особа" біля "(ініціали та прізвище) ОСОБА_2 " поставила власноручний підпис.

Про подання та підписання таких декларацій синові ОСОБА_2 вона не казала.

У судовому засіданні свідку ОСОБА_6 надано для огляду оригінали податкових декларацій про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №, №, у яких вона впізнала свої підписи.

Допитана у судовому засіданні 14.12.2022 свідок ОСОБА_7 (мати відповідачів) повідомила, що її колишній чоловік та батько відповідачів не міг 19.07.2016 подати спірні декларації, оскільки перебував вдома з хворими дітьми.

Законний представник відповідачів ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він жодних декларацій не підписував та до податкового органу їх не подавав, хто міг подати від його імені такі декларації йому не відомо.

З аналізу податкових декларацій про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №, № вбачається, що такі, хоч і підписані від імені ОСОБА_2 , проте в графі, яка містить інформацію про контакти платника податків вказана ОСОБА_6 та її номер телефону. Пояснити з яких підстав ОСОБА_6 зазначена у такій графі у податкових деклараціях, представник позивача не зміг.

У свою чергу, позивач інформацію щодо посадової особи контролюючого органу, яка спонукала ОСОБА_6 подати податкові декларації про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №, № та в подальшому прийняла їх, повідомити не зміг, свідок ОСОБА_6 її не пам`ятає, а тому суд таку особу встановити не зміг.

Досліджені судом докази у своїй сукупності дають підстави для висновків про те, що ОСОБА_2 декларацій про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №, № від імені своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підписував та не подавав.

З урахуванням положень пункту 48.7 статті 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм вказаної статті, зокрема в частині обов`язковості підпису такої платником податків, не вважається податковою декларацією.

Наведене дає підстави для висновків про те, що декларації про майновий стан і доходи від 19.07.2016 №, № не можуть вважатися деклараціями у розумінні статті 48 ПК України, та відтак, не можуть слугувати підставою для виникнення у відповідачів податкового боргу зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 41530,32грн.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4 статті 95 ПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів податкового боргу у розмірі 41530,32грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

V. Судові витрати.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову повністю судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу у розмірі 41530,32грн відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 26 січня 2023 року.

Суддя А.Г. Гулик