Справа № 160/6798/22
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

24 січня 2023 року справа 160/6798/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування розпорядження про анулювання ліцензій

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" 05.05.2022 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить скасувати розпорядження №3-рл від 04.01.2022 про анулювання ліцензій на право на зберігання пального за реєстраційними номерами №1900156, №1900157, №1900158.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2022, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що розпорядження про анулювання ліцензій на право на зберігання пального прийнято в межах діючого законодавства оскільки позивачем не надано копії платіжних доручень з відмітками банку про сплату по ліцензіях.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» отримано ліцензії на право зберігання пального №1900156, №1900157, №1900158 терміном дії з 28.12.2019 по 28.12.2024.

20.12.2021 АТ «Криворізький залізорудний комбінат» сплачено чергові платежі за ліцензії на право зберігання пального №1900156, №1900157, №1900158, що підтверджується платіжними дорученнями №28101 від 20.12.2021 на суму 780,00 грн, №28102 від 20.12.2021 на суму 780,00 грн та №28103 від 20.12.2021 на суму 780,00 грн.

04.01.2022 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято розпорядження №3-рл, яким, зокрема, анульовано ліцензії на право зберігання пального АТ «Криворізький залізорудний комбінат» №1900156, №1900157, №1900158, у зв`язку з несплатою чергових платежів за ліцензії.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Річна плата за ліцензію на право зберігання пального встановлена у розмірі - 780 грн.

Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії. Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі несплати чергового платежу за ліцензію.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію автоматично формується та направляється органом ліцензування суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку (в редакції Закону, яка діє з 01.01.2022).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під несплатою чергового платежу за ліцензію варто розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема, несплати чергового платежу за ліцензію;

Розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема, на наступний робочий день після дати останнього спливу терміну сплати чергового платежу за наступний щорічний строк дії відповідної ліцензії у разі відсутності сплати чергового платежу.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем сплачено щорічну плату за ліцензію згідно платіжних доручень №28101 від 20.12.2021 на суму 780,00 грн, №28102 від 20.12.2021 на суму 780,00 грн та №28103 від 20.12.2021 на суму 780,00 грн.

З наведеного вбачається, що позивачем вчасно сплачено щорічну плату за ліцензію до закінчення терміну попередньої сплати, який охоплював річний період дії ліцензії, що не заперечується відповідачем.

Дійсно, обґрунтованими є доводи відповідача, що позивачем не подано Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області копій платіжних доручень з відміткою банку про сплату чергових платежів за ліцензії. Проте, зазначене не дає податковому органу беззаперечного права застосування до позивача відповідальності, яка передбачена саме за несплату щорічного платежу, у вигляді анулювання ліцензії.

Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №260/81/19 у постанові від 01.07.2020 дійшла висновку про те, що за практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платника податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Сєрков проти України», заява №39766/05, п.43).

А у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 у справі «Рисовський проти України» чітко підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (п.70).

Тобто, у разі виникнення спору між платником податків та державою суд не може відмовити громадянину в захисті лише через сумніви в правомірності його дій. Особливість розподілу тягаря доказування в адміністративних справах не дозволяє трактувати сумніви інакше як неспроможність податкового органу переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних дій у спірних відносинах, тобто невиконання останнім свого процесуального обов`язку. Натомість, недоведення державним органом обґрунтованості та законності висновків, які покладені в основу прийняття оскаржуваного рішення, має стати підставою для надання захисту платнику податків, якщо вчинене ним, на думку суб`єкта владних повноважень порушення, не було переконливо доведено перед судом.

Будь-який інший підхід не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Так, судом встановлено, що граничного строку сплати суб`єктом господарювання річної плати за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за відповідний рік норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» не встановлюють. Стаття 15 Закону лише визначає обов`язок суб`єкта господарювання щорічно сплачувати відповідну плату за ліцензію на право зберігання пального в розмірі 780,00 гривень, однак не передбачає строку протягом якого вказана щорічна плата повинна бути сплачена.

При цьому, ненадання суб`єктом господарювання до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, який видав йому ліцензію на право зберігання пального, копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату не є достатньою правовою підставою (передбаченою Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального») для висновку про несплату таким суб`єктом річної плати за ліцензію, а відтак і не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді анулювання ліцензії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність розпорядження ГУ ДПС у Дніпропетровській області №3-рл від 04.01.2022 про анулювання ліцензій на право на зберігання пального за реєстраційними номерами №1900156, №1900157, №1900158

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 без змін.

Постанова набирає законної сили з 24.01.2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко