Справа № 640/11155/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Єгорової Н.М.

Собківа Я.М.

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСВОЯЖ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСВОЯЖ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Трансвояж» (далі - позивач, ТОВ «Трансвояж») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, Укртрансбезпеки), в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 170238 від 23 грудня 2019 року у сумі 34 000 грн., прийняту Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок № 0006497 від 19 листопада 2019 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 1 106,64 евро, складеного Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

- позивач не може нести відповідальність за правопорушення, відповідальність за яке передбачена саме абз. 16 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутності у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами загального користування, оскільки видачу таких дозволів для перевезення подільних вантажів не передбачено чинним законодавством;

- визначення вагових параметрів транспортного засобу позивача було здійснено посадовими особами відповідача з порушенням положень Порядку № 879, і відповідно, отримані у результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними та бути підставою для притягнення Позивача до відповідальності.;

- посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не був дотриманий порядок повідомлення позивача про розгляд справи, чим порушено вимоги законодавства та право позивача брати участь у розгляді справи і надавати свої пояснення і заперечення під час такого розгляду

- у Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 19 листопада 2019 року № 0006497 Відповідачем зазначено дані про пройдений маршрут, а саме, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський - Полтавська обл., м. Зінків, а пройдена відстань - 318 км., що насправді не відповідає дійсним обставинам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розрахунку №0006497 від 19 листопада 2019 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 1 106,64 евро, складеного Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року даний позов - залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не доведено обставини, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме: в порушення вимог статті 174 КАС України судом не надіслано учасникам справи ухвалу про відкриття провадження у справі №640/11155/20, а саме ухвалу про відкриття провадження не надіслано на адресу позивача ТОВ «Трансвояж»; судом першої інстанції в порушення процесуального законодавства допущено до участі у справі неналежного представника відповідача - фізичну особу ОСОБА_1 ; судом проігноровано порушення відповідачем процесуальних приписів ч.3 статті 162 КАС України щодо обов`язку надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Крім того, судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Так, оскаржувана постанова винесена на підставі Акту, який відсутній в провадженні (тобто відсутній встановлений та зафіксований факт правопорушення). Зокрема, відповідач в своїх доводах не посилається на Акт №197295 від 19 листопада 2019 року, зазначений в оскаржуваній постанові, а оперує вищезазначеними доказами по переліку (копії яких долучає до своєї письмової правової позиції) з прив`язкою до Акту №0006497 від 19 листопада 2019 року.

Також, на переконання позивача, в матеріалах справи не вбачається жодного доказу, який би підтверджував правомірне використання майна (обладнання), що належить КП «Центр організації дорожнього руху» посадовими особами відповідача, а також доказу, що посадові особи відповідача (окрім заяв) здійснювали зважування саме на «Ваги автомобільні електронно тензометричні Тип СВ- 80000/А18».

Ідентифікаційні дані використаного вагового комплексу відсутні у всіх документах, які містяться в матеріалах провадження №640/11155/20 та в матеріалах провадження по оскаржуваній постанові.

Таким чином, неможливо ідентифікувати приналежність вагового обладнання, його обліково-технічні параметри, допустимі похибки в роботі, фактичні критерії та параметри роботи комплексу.

Методика, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, на час прийняття оскаржуваної постанови Мінекономрозвитку не затверджена. Відсутність методики для зважування подільного рідкого вантажу, відсутність технічної можливості вагового обладнання здійснювати поосьове зважування транспортного засобу в русі ставить під розумний сумнів результати зважування, які стали підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідач подав додаткові пояснення у справі, де вказав, що твердження позивача про те, що жодний документ не містить відомостей щодо засобу вимірювальної техніки, не заслуговують на увагу, оскільки з форми зазначених документів видно, що графи для зазначеної інформації відсутні. Крім того, ваги, що використовувалися відповідачем, перебувають на балансі КП «Центру організації дорожнього руху». Укртрансбезпека не являється розпорядником інформації щодо технічної характеристики зважувального обладнання, однак, надана інформація про повірку свідчить про те, що ваги відповідають нормам чинного законодавства та твердження позивача ґрунтуються тільки на його особистих переконаннях. Також відповідачем щодо твердження позивача про те, що його було неналежним чином повідомлено про розгляд справи, зазначено, що обов`язок відповідача обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення та виду послуг відправлення. Повідомленням від 11 грудня 2019 року 557) позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 17 грудня 2019 року. Позивачем не заперечується факт належного повідомлення про розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022 та від 12 серпня 2022 року № 573 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Враховуючи те, що розгляд апеляційної скарги здійснюється в умовах воєнного стану, що суттєво обмежує можливість вирішення справи у строк, встановлений статтею 309 КАС України, колегія суддів з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу в умовах діючого воєнного стану, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансвояж» зареєстроване як юридична особа 15 лютого 2017 року та здійснює діяльність за основним видом КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.

19 листопада 2019 року о 14 годині 13 хвилин працівниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на пункті габаритно-вагового контролю, розташованому в м. Києві, вул. Столичне Шосе, було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля MAN TGS 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом HENDRICKS GOCH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перевозив дизельне паливо.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля MAN TGS 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_2 , а маса транспортного засобу без навантаження становить 7 100 кг. Зазначений транспортний засіб перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди (найму) транспортних засобів, посвідченого 01 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 219.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником напівпричепу HENDRICKS GOCH, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , а маса напівпричепу без навантаження становить 6 500 кг. Зазначений транспортний засіб перебуває у користуванні Позивача на підставі договору оренди (найму) транспортного засобу, посвідченого 01 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 221.

У товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00003914 від 19 листопада 2019 року зазначено, позивач перевозив дизельне паливо (ДП-3-Євро5-ВО) масою 25 520 кг.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_4 та оператором вагового контролю на пункті габаритно-вагового контролю ОСОБА_6, розташованому в м. Києві, вул. Столичне Шосе було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19 листопада 2019 року, у пункті 6 «результати габаритно-вагового контролю» якої зазначено, що навантаження на осі, складає: 1) 6,280 тон; 2) 13,700 тон; 3) 7,660 тон; 4) 9,480 тон; 5) 8,060 тон, а повна маса транспортного засобу складає 45,180 тон.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю даного транспортного засобу посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_4 складено Акт № 0006497 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

19 листопада 2019 року Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, на підставі вказаних вище довідки та акту, складено розрахунок № 0006497 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування, яким нараховано позивачу до сплати 1 106,64 евро.

Також 19 листопада 2019 року посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зазначено, що у місці перевірки: м. Київ, вул. Столичне Шосе під час перевірки 19 листопада 2019 року о 14 год. 15 хв. автомобіля марки MAN, номерний знак НОМЕР_4 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , водієм якого є ОСОБА_5 , який належить ТОВ «Трансвояж», виявлено порушення, передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, перевищення встановлених законодавством вагових норм на 24,55% при перевезенні вантажів без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»; не оформлено індивідуально-контрольна книжка водія до цифрового тахографу, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами розгляду відповідачем Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19 листопада 2019 року посадовою особою відповідача прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 170238, якою стягнуто з ТОВ «Трансвояж» адміністративно-господарський штраф у сумі - 34 000 гривень.

Не погоджуючись з постановою відповідача, вважаючи її протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень визначено Законом України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (Закон - № 2344-ІІІ).

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Відповідно до частини 11 статті 6 зазначеного вище Закону державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Згідно абз. 4 статті 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно зазначеного Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Так, статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно ч. 2 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Порядком №1567 передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно ч. 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

При цьому, ч. 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до ч. 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Судом встановлено, що за результатами зважування транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_4 співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було встановлено, що навантаження на одиночну вісь становило 13,7 т при максимально допустимому 11 т. Зазначений вище ТЗ використовується ТОВ «ТРАНСВОЖ».

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено Довідку від 19 листопада 2019 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0006497 від 19 листопада 2019 року, яким встановлено перевищення встановлених законодавством вагових норм на 24,55% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Отже, позивачем вчинено порушення Закону України "Про автомобільні дороги", оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що, в свою чергу, дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Позивач посилається на те, що Методика, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, на час прийняття оскаржуваної постанови Мінекономрозвитку не затверджена. Також зазначає, що транспортним засобом перевозився подільний рідкий вантаж, вагове обладнання пересувних та/або стаціонарних пунктів габаритно-вагового контролю повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який застосований посадовими особами відповідача при зважуванні транспортного засобу позивача.

Дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин відсутня затверджена Мінекономрозвитком методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі, якою мали б керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Водночас, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України № 3353-ХІІ, статті 33 Закону №2862-IV, визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 420/3371/21, від 09 серпня 2019 року у справі №817/1051/16 та від 08 серпня 2018 року, 03 липня 2019 року у справі №819/1381/16, від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача щодо того, що ані талон, ані довідка не містять ідентифікуючої інформації щодо обладнання, його типу, марки, проведеної повірки та інформації щодо перебування у робочому стані, з огляду на те, що нормами чинного законодавства України не встановлено, що вищевказані дані повинні бути зазначені в квитанції про зважування.

Разом з тим, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 9 зазначеного Порядку засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно п. 13 Порядку № 1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

В даному випадку вчинене правопорушення зафіксовано вагами автомобільними електронно тензометричними типу СВ-80000/А18, свідоцтво про повірку №40М54505219, дійсне до 02 липня 2020 року.

При цьому, у складеному акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відсутні будь-які зауваження щодо зважувального обладнання, яке було використано.

Враховуючи підтвердження факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, відповідач мав повноваження для винесення адміністративно - господарського штрафу за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону №2344-III.

Щодо посилання позивача на порушення порядку повідомлення про розгляд справи, суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку № 1567.

З матеріалів справи вбачається, Укртарансбезпека листом запросило позивача 17 грудня 2019 року на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Викладене, з урахуванням наведених вище обставин, свідчить, що позивач належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

При цьому, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 березня 2018 року у справі №820/4810/17.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Зокрема, позивач стверджує, що в порушення вимог статті 174 КАС України судом першої інстанції не надіслано учасникам справи ухвалу про відкриття провадження у справі №640/11155/20, а саме ухвалу про відкриття провадження не надіслано на адресу позивача ТОВ «Трансвояж». Однак, дане твердження спростовується наявними матеріалами справи, зокрема, конвертом (а.с.60), яким адвокату ТОВ «Трансвояж» - Кебкал О.М. - направлялася ухвала про відкриття провадження на адресу, зазначену ним у позові - АДРЕСА_1 , що повернувся до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адреси.

Щодо того, що судом першої інстанції в порушення процесуального законодавства допущено до участі у справі неналежного представника відповідача - фізичну особу ОСОБА_1 , то це твердження також є безпідставним, оскільки до відзиву на позовну заяву відповідачем долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджує право підпису особи, яка діє від імені Укртрансбезпеки, а саме І.О. Шабатіної (а.с.66).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності спірної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в результаті перевищення нормативних параметрів навантаження на осі при перевезення вантажу, що є правопорушенням, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Адміністративне стягнення накладено уповноваженою особою, за наявності складу адміністративного правопорушення та в межах встановленої законодавством санкції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСВОЯЖ» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Н.М. Єгорова

Я.М. Собків