Справа № 712/6915/22
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №712/6915/22 Суддя (судді) першої інстанції:Марцішевська О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила суд скасувати постанову інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Кожина Антона Сергійовича від 21.08.2022 серії АР №5783737, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.10.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.10.2022 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач вказує, що їй не надано можливість ознайомитись із матеріалами справи. будь-які пояснення у неї не відібрані та ніде не зафіксовані, а можливості надати свої докази не надано. Можливості заявити клопотання, як і при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката - не забезпечено зі сторони відповідача. Роз`яснень про можливість подання клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника також на надано.

Позивач стверджує, що 21.08.2022 об 11 годині 00 хвилин жодним транспортним засобом не керувала. Крім того, зі змісту відео з нагрудних відеокамер вбачається, що фіксація відбувається з 10 години 56 хвилин. На відео всі фігуранти зафіксованих подій є пішими, ніхто не керує будь яким транспортним засобом. Отже, відомості, щодо обставин та часу вчинення адміністративного правопорушення, не відповідають дійсності.

Позивач звертає увагу, що в основу оскаржуваного рішення суд першої інстанції поклав відомості, які містяться у відеозаписі №video_2022-08-22_20-08-51, на якому зафіксовано рух автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , після чого на 01 хв 01 сек. зафіксовано, що на момент руху автомобіля перебувала саме позивач, яка після зупинки транспортного засобу, вийшла зі сторони водійського сидіння. На думку позивача, такий доказ не може бути прийнятий судом, адже він не зазначений у постанові при її складанні. Та і саме по собі відео, жодним чином не фіксує ні колір, ні номерний знак транспортного засобу, який на ньому зафіксований. Окрім того, зазначене відео не фіксує, що саме ОСОБА_1 виходить зі сторони сидіння водія. Відео засвічене сонцем і видно лише силует особи жіночої статі. Що стосується відео з нагрудних відеокамер, які зазначені і в оскаржуваній постанові, окрім того, що вони фіксують точний час події, а саме з 10 год 56 хв та відсутність руху транспортного засобу, вони фіксують з перших хвилин покази свідка, яка вказує на те, що авто не рухалося, а хтось просто вмикав музику.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 25.01.2023.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

В судове засідання 25.01.2023 учасники справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2022 близько 11 години 00 хвилин інспектор взводу №2 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Кожин Антон Сергійович ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Рухаючись по вул. Дахнівській в м. Черкаси, інспектором було встановлено, що водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розглянувши справу інспектором було винесено постанову ЕАР №5783737 від 21.08.2022 за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн. Під час розгляду справи у позивачки були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим відносно неї було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол адміністративного затримання.

Вважаючи постанову ЕАР №5783737 від 21.08.2022 незаконною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідачем доведений факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

На виконання ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На виконання п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням, що міститься у ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КпАП України встановлює, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Керуючись ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частин 1 та 2 ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Керуючись п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція №1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлює, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 4 ст. 258 КпАП України передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Стаття 251 КпАП України встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, наголошено на неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного провадження, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора №video_2022-08-22_20-08-51, з якої слідує, що саме позивач знаходилася на місці водія.

Отже, надаючи оцінку діям відповідача, слід виходити з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами. При цьому, КпАП України встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частини 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі оглянутих колегією суддів відеозаписів з нагрудного реєстратора, встановлено порушення позивачем ПДР, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Керуючись ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КпАП України, відтак колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови від 21.08.2022 серії АР №5783737.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів прийшла висновку, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів встановила, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2022 у справі №712/6596/22 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 14.12.2022 постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Гнатюк А.І. - залишено без задоволення.

Зокрема, у даній справі встановлено, що «…Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 048531 від 21.08.2022, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.08.2022 о 10 год. 49 хв. в м. Черкаси, вул. Дахнівська, 10А, керувала транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, що зафіксовано на нагрудну камеру №468619. Вказаними діями порушила п.2.5. ПДР України. (а.с. 1).

- даними рапорту, згідно якого було зупинено автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в якої в ході спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак остання відмовилася. Крім того, ОСОБА_1 не мала при собі посвідчення водія (а.с. 3);

- даними відеозапису на якому зафіксовано рух автомобля Daewoo Lanos, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . В ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та їй запропоновано пойти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та просила не складати адміністративні матеріали щодо неї (а.с. 5).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом є безпідставними, оскільки спростовуються даними відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції, з якого чітко вбачається рух автомобіля заднім ходом, з водійського сидіння якого після зупинки вийшла ОСОБА_1 …».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи відповідача 1 не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан