Справа № 380/7319/21
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року

м. Київ

справа № 380/7319/21

адміністративне провадження № К/990/8360/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Білоуса О.В.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,

секретар судового засідання - Носенко Л.О.,

за участю: представника відповідача - Кухар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Корпорейт» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ТОВ «Центр Корпорейт» (далі - Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ДПС у Львівській області в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просило:

- визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 29 березня 2021 року №5816/13010707 та від 30 березня 2021 року №6015/1301070, прийняті на підставі акта перевірки за №4384/13-01-07-07/42393784 від 09 березня 2021 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Центр Корпорейт» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету»;

- зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Центр Корпорейт» за грудень 2020 року у розмірі 13 216 300 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС у Львівській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати а в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2023 року прийнято відмову ТОВ «Центр Корпорейт» від позову в частині зобов`язання ГУ ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Центр Корпорейт» за грудень 2020 року у розмірі 13 216 300 грн і закрито провадження у справі в цій частині.

24 січня 2023 року від ТОВ «Центр Корпорейт» надійшла заява, у якій позивач в особі директора Пилипця Д.В. просив розгляд справи проводити без представника Товариства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДПС у Львівський області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Центр Корпорейт» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з ПДВ у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету та за результатами проведеної перевірки складено акт від 09 березня 2021 року №4384/13-01-07-07/42393784.

Відповідно до акта перевірки від 09 березня 2021 року №4384/13-01-07-07/42393784 ГУ ДПС у Львівській області встановлено порушення п.п.192.1 ст.192, п.п.192.1.1, 192.1.2 п.192.1, 192.2 ст.192, п.п. «б» п.200.4, п.200.1, п.200.7, п.200.8, п.200.9, пп. «в», п.200.14 ст.200 ПК України, в результаті чого відмовлено в наданні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за грудень 2020 року в сумі 13 216 300 грн.

В Акті зазначено, що перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації за грудень 2020 року (рядок 9 (колонка Б) Декларації): встановлено: 1) Перевіркою відображених показників у рядку 7 кол.Б «Коригування податкових зобов`язань» встановлено, що ТОВ «Центр Корпорейт» за грудень 2020 року задекларовано коригування податкових зобов`язань в сумі 14 146 447 грн, з знаком «мінус». Проведеною перевіркою відображеного показника за грудень 2020 року в сумі на підставі таких документів: декларацій з ПДВ, ЄРПН, розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), розрахунку коригування сум ПДВ (Д1) встановлено, що Товариство здійснило коригування податкових зобов`язань обсягу постачання (без ПДВ) в сумі 70 732 234 грн сума ПДВ 14 146 447 грн зі знаком «мінус» з покупцем ІПН 74) по податкових накладних, які були складені в лютому 2020 року. ТОВ «Центр Корпорейт» під час проведення перевірки було надано листа від 24.02.2021 року №4716/6/13-01-07-07-16 про надання документів, які підтверджували б коригування податкових зобов`язань за грудень 2020 року з покупцем ТОВ «Львів Трос», зокрема: договір купівлі-продажу, договір повернення товарів, робіт (послуг), карток рахунків: 361 «Розрахунок з покупцем ТОВ «Львів Трос», 704 «Вирахування з доходу», 641 «Коригування податкового зобов`язання з ПДВ за операцією (методом «сторно»), 311 «Розрахунок про погашення заборгованості перед покупцем», накладних повернення товарів, товарно-транспортних накладних, інформацію щодо об`єктів зберігання товарів, пунктів навантаження, розвантаження. Товариство не надало до перевірки цих підтверджуючих документів, які свідчили б про повернення товарів покупцю та коштів від покупця ТОВ «Львів Грос».

ГУ ДПС у Львівській області за результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення: від 29 березня 2021 року №5816/13010707, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовано на рахунок платника у банку у розмірі 30 260 300 грн та від 30 березня 2021 року №6015/1301070, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 970 361 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними і скасування.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовні вимоги Товариства є обґрунтованими та підставними, а відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам судів першої та апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

За правилами підпункту а) пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, податковий кредит сформовано за фактом оплати товару контрагенту ТОВ «Маямілідергрупп».

Так, між ТОВ «Центр Корпорейт» (Продавець) та ТОВ «Львів Грос» (Покупець) укладено договір поставки від 01.01.2020 року №120 за яким Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію (далі - Товар) в асортименті, за ціною, якістю та кількістю, що визначені додатками до даного договору (далі - Специфікації), а Покупець - прийняти та оплатити Товар (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.3 Договору оплата за цим Договором здійснюється Покупцем протягом дванадцяти місяців з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню Товару, який підлягає оплаті в ЄРПН, у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань до податкової накладної в ЄРПН, оплата здійснюється після реєстрації такої накладної або коригування в ЄРПН. За взаємною згодою сторін оплата за даним Договором може також здійснюватися на умовах передоплати. Умови здійснення передоплати повинні завчасно письмово погоджуватись між сторонами.

Позивачем долучено до матеріалів справи акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання складені в с. Світанок, де ТОВ «Львів Грос» передає на відповідальне зберігання ТОВ «Центр Корпорейт» кукурудзу (5550 т), ячмінь (3363,694 т), пшениця 4 класу (6000 т), пшениця 3 класу (3054 т), пшениця 2 класу (500 т), у зв`язку із тим, що ТОВ «Львів Грос» здійснено односторонню відмову від виконання Договору та повернуто товар.

Відповідач у своїх доводах наголошує на тому, що згідно змісту договору, документом, який фіксує факт передачі товару від постачальника товару та його приймання покупцем за кількістю та якістю є видаткова накладна.

У відповідь на такі доводи, Товариством долучено до матеріалів справи видаткові накладні від 01.02.2020 року, 02.02.2020 року, 03.02.2020 року та 04.02.2021 року.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений Кодексом термін.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із абзацом 1 пункту 44.1 статті 44 ПК України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Згідно із пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пунктів 49.1 та 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

При цьому, законодавцем передбачено можливість внесення змін до податкової звітності, яка регламентована статтею 50 ПК України.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно із пунктами 1 - 5 розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289; далі - Порядок №21) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Не може бути зменшена сума податкових зобов`язань, яка не була сплачена до бюджету в минулих звітних (податкових) періодах, у зв`язку з повним або частковим списанням податкового боргу.

Зміна напряму узгодженого бюджетного відшкодування за рішенням платника податку здійснюється шляхом подання до контролюючого органу уточнюючого розрахунку до декларації за звітний (податковий) період, в якому було задеклароване таке бюджетне відшкодування.

Пунктом 5 розділу V Порядку №21 встановлено, що платники податку, які відповідно до статі 200 розділу V мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додаються до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 3). При заповнені рядка 20.2 обов`язковим є подання (ДЗ) (додаток 3) та (Д4).

У декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній.

Згідно із пунктом 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/ послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН.

На виконання вказаних вимог законодавства ТОВ «Центр Корпорейт» подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2020 року і додатками до декларації подано розрахунок коригування податкових зобов`язань згідно із статтею 192 розділу V ПК України з контрагентом ТОВ «Львів Грос».

Згідно із пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ні зарахування коштів від покупця, ні відвантаження (надання послуг) товару не відбулось, тому коригування здійснено позивачем правомірно.

Крім того встановлено, що суми обсягу постачання видаткових накладних постачальника ТОВ «Центр Корпорейт» дорівнюють сумі накладних на повернення вказаного товару, зокрема: 84 878 680,80 грн, відтак суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем правомірно сформовано коригування зі знаком - у рядку 7 Декларації 70 732 234 грн та суми ПДВ зі знаком - 14 146 447 грн.

Тобто, від`ємне значення, яке задеклароване Товариством, що підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2020 року в сумі 13 216 300 грн виникло у зв`язку з включенням до складу податкових зобов`язань розрахунків коригування з покупцем ТОВ «Львів Грос» (ЄДРПОУ-42449025) за лютий 2020 року, які зареєстровані в ЄРПН з порушенням законодавчо встановлених термінів реєстрації (дата реєстрації червень та листопад 2020 року).

За вказаних обставин, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що коригування здійснено позивачем правомірно, враховуючи приписи пункту 187.1 статті 187 ПК України.

Щодо посилань контролюючого органу на надані видаткові накладні, які, на його думку, є неналежними документами для підтвердження факту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, оскільки не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» в частині зазначення місця передачі (вул. Хрещатик 42, м. Київ), прізвища, ім`я та по батькові відповідальних посадових осіб ТОВ «Львів Трос», то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, за змістом статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що недоліки в оформленні документів за своєю суттю не спростовують вчинені між сторонами господарські операції, а тому такі недоліки самі по собі не нівелюють наслідків цих господарських операцій.

Щодо доводів скаржника про ненадання Товариством до перевірки всіх необхідних документів, то колегія суддів вважає обґрунтованим посилання судів попередніх інстанцій на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2020 року у справі №0440/5658/18, де зазначено, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати після спливу 90-денного строку, але до прийняття відповідного рішення, й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати такі документи, та, за наявності передбачених підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України підстав, призначити додаткову позапланову перевірку.

Верховний Суд також звертає увагу, що неможливість платника в силу об`єктивних обставин надати певні документи контролюючому органу безпосередньо до перевірки не свідчить про невиконання ним обов`язку, встановленого підпунктами16.1.5,16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України, а також обумовлює здійснення відповідачем певних дій з метою отримання таких документів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №805/1690/16-а.

Також, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.11.2018 року у справі №806/434/16, від 24.01.2019 року у справі №820/12113/15, від 12.02.2019 року у справі №820/6512/16.

Також колегія суддів Верховного Суду вважає помилковим посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах ДПС, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нездійснення господарських операцій платників податків та про порушення саме позивачем податкового законодавства, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону, не може слугувати підтвердженням нереальності господарської операції, оскільки така інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності.

З урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в межах даної справи оцінка доказів судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі яких суди встановили обставини у справі, відповідає правилам оцінки доказів, зокрема правилам оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.

Встановлення або визнання доведеними обставин, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додаткова перевірка доказів, відповідно до частини другої ст.341 КАС України, знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

М.М.Яковенко