Справа № 522/6899/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 522/6899/17
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

за участі представника апелянта Кривоновсова І.Є.,

представника Піскуна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним припису, визнання незаконними та скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та, з урахуванням ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, просила визнати незаконним припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 15.03.2017 року;

- визнати протиправними та скасувати постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 30.03.2017 року за № 038/17/167-вих та № № 039/17/168-вих про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позову зазначалось, що відповідачем було порушено порядок проведення перевірки будівництва та автомийка не є капітальною спорудою, оскільки не має фундаменту. При цьому позивач зазначила, що жодних будівельних робіт при встановлені автомийки не здійснювала, роботи з нового будівництва чи реконструкції не виконувала.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, ухвалене в порядку загального позовного провадження в м. Одеса позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд дійшов помилкового висновку відносно того, що об`єкт на якому проводилася перевірка не може вважатися капітальною спорудою, оскільки він має фундамент та не може бути переміщений у просторі. Апелянт стверджує, що за відсутності паспорта прив`язки або будь-якого іншого дозвільного документа, який надає право на розміщення відповідної споруди така не може вважатися тимчасовою.

Також апелянт наполягає, що спеціаліст, який проводив перевірку володів достатніми знаннями у галузі будівництва та необхідності у залученні інших фахівців в цій же сфері діяльності не було.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу до суду не надано, в судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви гр. ОСОБА_2 , відповідачем виданий наказ №01-13/83 ДАБК від 13.03.2017 року про проведення позапланової перевірки на об`єкті « АДРЕСА_1 , автомобільна мийка (замовник будівництва фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ) з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів, за результатами якої складено акт перевірки від 15.03.2017 року.

Зазначеною перевіркою виявлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 здійснено будівництво без права на виконання будівельних робіт з реконструкції вказаного об`єкту, чим порушено вимоги п. 2 ч.1 ст. 34 та абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також здійснюється експлуатація закінченого будівництвом об`єкту, не прийнятого в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі виявлених порушень Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 15.03.2017 року складений припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил шляхом одержання права на виконання будівельних робіт у строк до 15.04.2017 року.

Крім того, за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 30.03.2017 року винесена постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №038/17/167-вих, якою визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 57600 грн. та постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №039/17/167-вих, якою визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 72000 грн.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а також постановами про притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності позивач звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведена обставина капітальності автомобільної мийки, наявності фундаменту під нею, а позивачем надані докази та доведено, що ця автомобільна мийка не є капітальною спорудою, оскільки не має фундаменту, що свідчить про її тимчасовість, тому на цей об`єкт не розповсюджуються вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відтак прийняті рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

При цьому, плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю і проводиться за наявності хоча б однієї із зазначених підстав: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 41 зазначеного Закону посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону, видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій.

Постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду (ч. 7 ст. 41 Закону № 3038-VI).

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553).

Звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідно до п. 7 Порядку № 553, є однією із підстав для проведення позапланової перевірки.

Згідно п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю фіксування процесу проведення перевірки здійснюється з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.

Пунктом 11 Порядку № 553 визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Пунктом 13 Порядку № 553 передбачено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, згідно п. 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктами 16-17 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (п. 20 Порядку № 553).

Згідно п. 22 Порядку № 553 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Системний аналіз вищевказаних положень профільного законодавства України дозволяє прийти до висновку, що архітектурно-будівельний контроль це специфічна й владна діяльність уповноваженого органу державної влади, що має на меті перевірити дотримання зобов`язаними суб`єктами (замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Тобто, коло об`єктів та суб`єктів архітектурно-будівельного контролю є обмеженим, а мета владної діяльності чітко визначена. При цьому для проведення такої діяльності суб`єкт владних повноважень цілком очікувано наділяється відповідними повноваженнями та до нього застосовуються обмеження у вигляді встановлення обов`язків у певному обсязі з метою дотримання балансу інтересів державного та приватного характеру при здійснені архітектурно-будівельного контролю.

У той же час, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності є однією із підстав для проведення позапланової перевірки.

Колегія суддів акцентує увагу, що державний архітектурно-будівельний контроль може бути проведений лише відносно суб`єктів містобудування, які будують або збудували об`єкт будівництва із застосуванням фото, аудіо- та відеотехніки. Саме у суб`єктів містобудування виникає необхідність виконання обов`язків, передбачених п. 14 Порядку № 553 при здійсненні відносно них архітектурно-будівельного контролю.

З матеріалів справи вбачається, що позапланова перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 .

За результатами проведеної позапланової перевірки Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради був складений акт та протокол від 15.03.2017 року, в яких зазначено, що ФОП ОСОБА_1 здійснено будівництво без права на виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34 та абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також здійснюється експлуатація закінченого будівництвом об`єкту, не прийнятого в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (т. 1, а.с. 10-24).

Приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15.03.2017 року було зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення у строк до 15.04.2017 року (т. 1, а.с. 25-28).

Постановою № 038/17/167-вих від 30 березня 2017 року ФОП ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», накладено штраф у розмірі 57600 грн. (т. 1, а.с. 29-33).

Постановою № 039/17/167-вих від 30 березня 2017 року ФОП ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», накладено штраф у розмірі 72000 грн. (т. 1, а.с. 34-38).

У складених відповідачем документах, а саме: в акті від 15.03.2017 року, протоколах про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15.03.2017 року, приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15.03.2017 року, постановах про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 038/17/167-вих, № 039/07/168-вих від 30.03.2017 року зазначено, що павільйон автомийки не може бути віднесено до тимчасової споруди, оскільки відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 вищевказаний об`єкт будівництва можна віднести до ІІ-категорії складності об`єктів будівництва.

У свою чергу позивач стверджує, що вказаний об`єкт не є капітальною спорудою, оскільки за своїми властивостями відноситься до тимчасової споруди.

Скасовуючи судові рішення у цій справі Верховний Суд зазначив про необхідність надання оцінки доводам сторін щодо приналежності мобільної автомобільної мийки до тимчасової або капітальної споруди. При цьому судом касаційної інстанції зауважено, що у разі віднесення автомобільної мийки до тимчасової споруди, правове регулювання спірних правовідносин здійснюватиметься відповідно до вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року №1631-VI, а у разі віднесення до капітальної споруди - відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

За визначенням статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Частиною другою цієї ж статті Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, до яких, відповідно до пункту 5 цієї частини статті, належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

До об`єктів благоустрою населених пунктів, у розумінні частини першої статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

На об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо (пункт 5 частини першої статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

За приписами пункту 2 частини другої статті 17 цього ж Закону громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, малі архітектурні форми (пункт 9 частин першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

За змістом частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до малих архітектурних форм належать, у тому числі, альтанки, павільйони, навіси. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил (частина третя цієї ж статті).

Тимчасовою спорудою торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, за визначенням статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Частинами третьою, четвертою статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» також встановлено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Пунктами 2.1 - 2.3 цього Порядку передбачено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1).

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

До заяви додаються:

- графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості;

- реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).

Цей перелік документів є вичерпним.

За правилами пункту 2.6 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає:

- схему розміщення ТС (додаток 1);

- ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1);

- схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України";

- технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.

Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності паспорт прив`язки включає:

- схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території;

- ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС);

- технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж;

- реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).

Цей перелік документів є вичерпним.

Встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається. Відновлення благоустрою замовником є обов`язковим. Після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки (пункти 2.20 - 2.23 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності).

Окрім цього, пунктами 2.30, 2.31 вищевказаного Порядку визначено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Зміст вищевикладених положень законодавства дає підстави для висновку, що встановлення малої архітектурної форми - торгових рядів у вигляді тимчасових приміщень (споруд) для провадження підприємницької діяльності здійснюється лише за наявності і на підставі паспорта прив`язки, виданого конкретній особі (замовнику), який має намір встановити таку споруду із включенням до паспорту прив`язки його реквізитів (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).

Встановлення ж вищевказаних тимчасових споруд іншими особами, не вказаними у паспорті прив`язки, або без такого документа забороняється законом і вважається самовільним розміщенням цих споруд, порушує благоустрій населених пунктів, організація і контроль за станом якого здійснюється органами місцевого самоврядування згідно з наявними у них повноваженнями у цій сфері, зокрема, відповідними радами і їх виконавчими органами (у даному випадку Чернігівською міською радою і Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради).

Самовільно розміщені тимчасові споруди, як це передбачено пунктом 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, підлягають демонтажу і мають бути прибрані особами, які їх самовільно розмістили, про що також вказано й у пунктах 3.1.15, 3.1.16 Правил благоустрою території міста Одеси.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази в контексті порушеного питання, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»: будівництво це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва; об`єкт будівництва це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури; будівлі це різновид споруди, що складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучоогороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для життєдіяльності людей та виробництва продукції; споруда - штучно створений об`ємний, площинний або лінійний об`єкт, що має природні або штучні просторові межі, встановлений стаціонарно (нерухомо) відносно землі та призначений для досягнення певних цілей.

У технічних умовах автомийки автономної мобільної ТУ У 29.1--001:2007 (т. 1 а.с. 42-46) зазначено, що автомийка має наступні технічні характеристики: загальні габарити до 10,2*9,0*4,4 м; габаритний розмір боксу мийки до 8*4,0*4,4 м; габаритний розмір боксу устаткування до 2,0*4,0*4,4 м; габаритний розмір в`їзного пандусу до 2,37*2,10*0,35 м. Автомийка оснащена устаткуванням для очищення води типу «Екосистема», не потребує підключення до міських мереж водопостачання та каналізації.

В матеріалах справи наявний висновок ФОП ОСОБА_3 № 6/14 від 19 березня 2014 року будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_1 , відповідно до якого в результаті проведеного дослідження встановлено, що при монтажі автомобільної мийки на 2 пости, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 не виконувались роботи з улаштування фундаментів. Збірно-розбірна споруда не має жорсткої конструктивної схеми та її переміщення можливе без зміни призначення. Таким чином, можливо дійти висновку, що обстежувана мийка на 2 пости не відноситься до капітальних будівель і не є об`єктом нерухомого майна (т. 1 а.с. 107-110)

Також, згідно висновку судового експерта Дзінька Анатолія Івановича №855/2018 будівельно-технічної експертизи від 25.04.2018 року встановлено, що об`єкт дослідження автомобільна мийка автономна мобільна, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, парк Лузанівка, не є об`єктом нерухомого майна (т. 1 а.с. 202-206).

Під час розгляду справи встановлено, що автомийка виготовлена з полегшених конструкцій, фундамент не облаштований, що підтверджується наявними в матеріалах справи фото ( т. 1 а.с. 124-125).

Також з матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2017 року Одеською міською радою прийнято рішення № 123 «Про демонтаж тимчасових споруд», де у переліку вказана група тимчасових споруд, що належать ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 99-105).

Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що мобільна автомобільна мийка є тимчасовою спорудою, оскільки має всі наявні їй ознаки за конструкцією, а відповідачем не доведено, що об`єкт, на якому здійснена перевірка з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів є об`єктом будівництва, який має капітальний характер, має фундамент будь-якого типу та не може бути переміщений, а отже і відповідальність, передбачена Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» також не розповсюджується, у зв`язку із чим оскаржувані припис та постанови, прийняті відповідачем за наслідком проведення перевірки є незаконними, а тому рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є правильним та не підлягає скасуванню.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 25.01.2023 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець