Справа № 140/6954/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6954/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області (далі відповідач, відділ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.01.2022 №327397.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 30.11.2021 на автомобільній дорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь 712 км о 08 год 10 хв проведено перевірку транспортного засобу DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , про що складено акт №323176. У вказаному акті вказано, що під час перевезень вантажів у водія т/з відсутня оформлена товаро-транспортна накладна, або інший документ визначений законодавством на вантаж. Відсутні відомості про вантажовідправника, автомобільного перевізника, вантажоодержувача, транспортний засіб, чим порушено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

17.01.2022 до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн на підставі постанови про застосування адміністративно- господарського штрафу №327397, яка прийнята у зв`язку з не оформленням документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.01.2022 №327397 протиправною, необґрунтованою та прийнятою без повного та всебічного з`ясування обставин справи, оскільки при перевірці 30.11.2021 він надав усі передбачені законодавством документи, а саме: посвідчення водія НОМЕР_3 , видаткову накладну від 26.11.2021 №4681 (перевозив брикети торфові в термоупаковці на євро піддонах торфові в термоупаковці на євро піддонах), товарно-транспортну накладну від 26.11.2021 №7 (перевезення здійснювалось з села Прилісне Маневицького району до міста Маріуполь Донецької області), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

При цьому зазначає, що вказані документи у нього оглянули та повідомили, що все добре й відпустили, акт від 30.11.2021 №323176 складено без його участі, однак у акті наявна інформація про те, що він відмовився від підпису.

Звертає увагу суду, що в акті від 30.11.2021 №323176 спочатку вказано зауваження щодо змісту накладної, а саме: відсутність відомостей про вантажовідправника, автомобільного перевізника, вантажоодержувача, транспортний засіб, однак потім вказано про відсутність на момент перевірки документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: товаро-транспортної накладної або іншого документа, визначеного законодавством.

Позивач вказує, що відповідальність за неправильно оформлену товарно-транспортну накладну у вигляді штрафу - відсутня, при цьому в разі неналежного оформлення такого документа посадові особи Укртрансбезпеки повинні були скласти щодо до нього припис про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт, а не застосовувати штраф.

Також наголошує на тому, що про розгляд справи його ніхто не повідомляв, що позбавило його можливості надати пояснення, та оскаржувана постанова не була надіслана йому для відома.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами (а.с.36).

У поданому до суду відзиві на позов (а.с.40-44) представник відповідача вимог ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на те, що 30.11.2021 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку від 29.11.2021 №014612 та тижневого графіка перевірок проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ФОП ОСОБА_1 . На вимогу інспектора водій (він же перевізник) надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; паспорт НОМЕР_4 , виданий Маневицьким РВ УМВС від 11.11.2004; посвідчення водія; видаткову накладну від 26.11.2021 №4681. Належно оформлений документ на вантаж був відсутній (видаткова накладна не містила необхідних даних).

Під час зазначеної перевірки було виявлено, що транспортним засобом DAF, реєстраційний номер НОМЕР_5 , надавались послуги перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки товарно-транспортної накладної або іншого документа на вантаж, про що складено акт №323176. Із документів на вантаж у позивача була виключно видаткова накладна від 26.11.2021№4681, яка не містила усієї необхідної інформації, визначеної ст.48 Закону №2344-111.

Представник відповідача зазначає, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути у водія на руках, а не в офісах інших осіб, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.

Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки.

У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником є позивач. Надані до позову матеріали не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме і є первинним носієм доказової інформації. Надання їх згодом жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

Окрім того, просить суд звернути увагу, що товарно-транспортна накладна від 26.11.2021 №7, відсутня під час перевірки, що підтверджується і її змістом, також є неналежно оформленою, не виключає можливості застосування адміністративно-господарського штрафу, а тільки підтверджує правильність його накладення.

ТТН від 26.11.2021 №7 не містить таких обов`язкових реквізитів: місце складання, коду ЄДРПОУ Вантажовідправника, РНОКПП або серію та номер паспорта автомобільного перевізника та вантажоодержувача, реєстраційний номер напівпричепа. Відповідно до долученої до позовної заяви ТТН вантажовідправником є ДП «Волиньторф», посилання на якого і підпис/печатка мали б міститись у графі здав (відповідальна особа вантажовідправника), натомість там містяться прізвище, ініціали та підпис позивача. Проте підпис вантажовідправника ДП «Волиньторф» міститься у видатковій накладній від 26.11.2021 №4681. Це може свідчити про те, що ТТН була складена уже після перевезення та слугувати підтвердженням відсутності її на момент перевірки.

З огляду на вищенаведене, вважає, що до позивача законно застосовано адміністративно-господарський штраф, а тому просить відмовити в задоволенні позовним вимог в повному обсязі.

За змістом статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду не підлягало судом вирішенню по суті.

26.12.2022 на адресу суду надійшла від позивача відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що належно оформлена товаро-транспортна накладна була присутня на момент перевірки, в якій зазначені відповідні реквізити (а.с.54-56).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 30.11.2021 посадовими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на підставі направлення від 29.11.2021 №014612 та тижневого графіка рейдових перевірок на а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь 712 км проведена перевірка транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , про що складено акт від 30.11.2021 №323176 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.45-47).

У наведеному акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення вимог ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.11.1 наказу МТУ №363 від 14.10.1997, а саме: під час перевезень вантажів у водія ТЗ відсутня оформлена товарно-транспортна накладна або інший документ, визначений законодавством на вантаж. Відсутні відомості про вантажовідправника, автомобільного перевізника, вантажоодержувача, транспортний засіб, чим порушено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 17.01.2022 винесено постанову №327397 про застосування до перевізника ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.20,50).

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-ІІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;

вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством;

документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

В силу вимог статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

За правилами, визначеними у статті 48 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Як передбачає пункт 20 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства про автомобільний транспорт, слід дійти висновку про те, що товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом, який має бути у водія при здійсненні ним перевезень вантажів.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки відсутності зазначеного документа особа, яка проводить перевірку, повинна зазначити про це в акті з посиланням на порушену норму.

Як слідує з акта перевірки від 30.11.2021 №323176, посадовою особою Укртрансбезпеки зазначено про виявлене порушення, ст.ст.34, 48 Закону №2344-ІІІ, а також п.11.1 наказу МТУ №363 від 14.10.1997.

Так, згідно з пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, на який йде посилання в акті перевірки, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, наявне посилання в акті перевірки на порушення вимог п.11.1 наказу МТУ №363 від 14.10.1997 підтверджує той факт, що під час рейдової перевірки у водія була відсутня товарно-транспортна накладна.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що він надавав в ході перевірки товарно-транспортну накладну від 26.11.2021 №7 (а.с.27-28), оскільки такі доводи спростовуються зафіксованим у акті перевірки порушенням.

Крім того, у наданій суду товарно-транспортній накладній в графі здав (відповідальна особа вантажовідправника) стоїть підпис позивача ФОП ОСОБА_1 , хоча згідно з видатковою накладною на вантаж від 26.11.2021 №4681 постачальником є ДП «Волиньторф» (а.с.29), який і зазначений вантажовідправником у вищевказаній товарно-транспортній накладній.

З огляду на викладене, суд зазначає, що вантажовідправник не засвідчив своїм підписом здійснення перевезення вантажу, який ним постачався, саме належним позивачу транспортним засобом.

Твердження позивача про те, що наведені у акті порушення стосуються неналежного оформлення товарно-транспортної накладної, не заслуговують на увагу, оскільки за наявності товарно-транспортної накладної від 26.11.2021 №7 при перевірці, у якій зазначено інформацію про вантажовідправника, автомобільного перевізника, вантажоодержувача та транспортний засіб, такі порушення не були б зафіксовані в акті перевірки. Позаяк в ході перевірки позивач надав лише видаткову накладну, яка не містить такої інформації, тому суд виснуває, що товарно-транспортна накладна була відсутня на момент її проведення.

Згідно із абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відсутність на момент перевірки в автомобільного перевізника документів, визначених, зокрема, ст.48 Закону №2344-ІІІ, є підставою для застосування штрафу в розмірі 17000,00 грн.

З врахуванням встановлених обставин справи суд зазначає, що позивач належними та допустимими доказами не спростував встановленого в ході перевірки порушення вимог ст.48 Закону №2344-ІІІ, а тому відповідачем правомірно застосовано до нього штраф згідно з оскаржуваною постановою.

Приймаючи рішення у даній справі, суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що відповідачем порушено вимоги Порядку №1567 в частині неповідомлення його про розгляд справи та не направлення для ознайомлення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки, як слідує з поданих відповідачем доказів, на адресу позивача, а саме за його зареєстрованим місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , скеровувалось рекомендованим листом від 29.12.2021 повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 17.01.2022 (з 10 по 12 годину), а також на вказану адресу відповідач надсилав копію постанови (а.с.49, 50 зворот).

За змістом частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій