Справа № 380/16781/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

27 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої-судді Чаплик І.Д., розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. Грушевського, 16 ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати висновок Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 10.11.2022 № 99/22.29-03-50, яким відмовлено у внесенні зміни до актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971, складеного Бюро актів громадянського стану Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих, а саме: змінити відомості у графі "відомості про нареченого" в частині національності з "українець" на "литовець";

зобов`язати Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971, складеного Бюро актів громадянського стану Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих, а саме: змінити національність нареченого з "українець" на "литовець".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.05.2022 у справі №464/546/22 встановлено факт неправильності запису про національність батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в актовому записі №38 від 09 липня 1947 року та в актовому записі №9 від 03 листопада 2015 року про народження позивача - ОСОБА_1 та було внесено зміни у зазначені актові записи в частині національності з "українець" на "литовець". Позивач вважає, що має безумовне право на відновлення своєї національності, в тому числі і у спосіб зазначення своєї національності «литовець» в актовому записі про одруження, а відтак просить скасувати висновок Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 10.11.2022 № 99/22.29-03-50, яким відмовлено позивачу у внесенні зміни до актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971 в частині національності з "українець" на "литовець" та зобов`язати внести такі зміни.

Ухвалою суду від 28.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію ухвали від 28.11.2022 та копію позовної заяви відповідачу було направлено супровідним листом від 28.11.2022, які відповідач отримав 28.11.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Станом на день розгляду справи відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рудки Борщівського району Тернопільської області.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження в актових записах №38 від 09.07.1947 та №9 від 03.11.2015, зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Цигани Борщівського району Тернопільської області, батько ОСОБА_2 , національність українець; матір ОСОБА_3 , національність українка.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.05.2022 у справі №464/546/22 заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Борщівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено частково:

Встановити факт неправильності запису про національність ОСОБА_2 в актовому записі про народження його сина ОСОБА_1 №38 від 09 липня 1947 року.

Внести зміни до актового запису №38 від 09 липня 1947 року, про народження ОСОБА_1 , змінивши у графі «національність батька» з «українець» на «литовець».

Встановити факт неправильності запису про національність ОСОБА_2 в актовому записі про народження його сина ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 03 листопада 2015 року.

Внести зміни до актового запису №9 від 03 листопада 2015 року, вчиненого Виконавчим комітетом Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області про народження ОСОБА_1 , змінивши у графі «національність батька» з «українець» на «литовець».

В задоволенні вимог заяви про зобов`язання Борщівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актових записів №38 та №9 відмовлено з огляду на те, що рішення суду про встановлення факту неправильності запису в актовому записі є підставою для внесення змін в актовий запис.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 17.05.2022 у справі №464/546/22 виконано, внесено відповідні зміни в актові записи №38 від 09 липня 1947 року та №9 від 03 листопада 2015 року.

Водночас, у актовому записі про шлюб позивача № 1095 від 05.05.1971 наявний запис про національність позивача «українець», що і відображено у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану.

Позивач звернувся до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб, виправивши відомості у графі «відомості про нареченого» національність з «українець» на «литовець». До заяви подано копію паспорта, свідоцтва про шлюб та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971, складеного Бюро актів громадянського стану Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак, Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відмовлено позивачу у внесенні зміни до актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971, про що складено висновок від 10.11.2022 № 99/22.29-03-50. Підставою відмови вказано, що відповідно до діючого законодавства зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

Вважаючи вказаний висновок протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Вказана позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 по справі № 807/45/17.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та в постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №688/4029/16-а.

Виходячи зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 по справі №398/4014/18, слід зазначити, що Велика Палата в зазначеній справі водночас висловилась про те, що справи, в яких заявлені вимоги про зобов`язання органу ДРАЦС внести зміни до актових записів щодо національності матері є похідними від її вимог установити певні обставини і неправильність відомостей, що містяться у таких записах (із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №807/45/17).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись із заявою до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), бажав внести зміни до актового запису про свій шлюб, виправивши відомості стосовно себе у графі «відомості про нареченого» національність з «українець» на «литовець», а тому оскаржує протиправну, на його думку, відмову органу реєстрації актів громадянського стану, оформлену висновком від 10.11.2022 № 99/22.29-03-50, щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971.

Таким чином, позивач, оскаржуючи відмову у внесенні змін до актового запису має намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючий запис (зазначити факт його належності до литовської національності), отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказана позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 по справі № 807/45/17.

При цьому у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Положеннями частин першої - третьої статті 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття ,зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Вважаючи неправомірною відмову відповідача у внесенні зміни до актового запису про шлюб № 1095 від 05.05.1971 позивач покликається на встановлення рішенням суду факту неправильності запису про національність батька позивача ОСОБА_2 в актовому записі про народження його сина ОСОБА_1 , однак вказаним рішенням не встановлено приналежність позивача до національності, яку позивач хоче змінити, чи неправильність цього запису.

Наведене свідчить про те, що у цій справі позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення у актовому записі про шлюб інформації про належність до литовської національності.

У частині першій статті 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні".

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини та з урахуванням наведених норм права, суд доходить висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі № 280/956/22.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Відповідно, суд роз`яснює позивачеві про те, що з огляду на викладені обставини дана справа не підлягає розгляду у судовому порядку взагалі.

Згідно з ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки на час постановлення ухвали про закриття провадження у справі відсутнє клопотання особи, яка його сплатила, питання про повернення судового збору буде вирішуватися після надходження відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 238, 239, 241, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

провадження у справі №380/16781/22 за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. Грушевського, 16 ) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення", підп. 15.5 п. 15 розділу VIІ "Перехідні положення" цього Кодексу.

Суддя Чаплик І.Д.