Справа № 260/3742/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3742/21 пров. № А/857/14709/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та виконавчого комітету Ужгородської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року (головуючий суддя Луцович М.М., м. Ужгород, повний текст складено 29.08.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради№74 від 10.02.2021 «Про демонтаж огорожі».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.02.2021 №74 «Про демонтаж огорожі» в частині демонтажу самовільно встановленої огорожі по АДРЕСА_1 , що знаходиться в межах червоної лінії забудови на землях територіальної громади міста Ужгорода. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та виконавчий комітет Ужгородської міської ради оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що воно прийнято із неправильним застосування норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи, а тому просять таке скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 39, ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 52 виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 74 від 10.02.2021 року винесене на підставі листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю, який адресований директору Департаменту міського господарства. В результаті проведеного управлінням ДАБК огляду вул. Лозової біля буд. №26 та №26 Б з`ясовано, що перед індивідуальним житловим будинком АДРЕСА_1 було виконано земляні роботи з влаштування траншеї під фундамент огорожі, яка виходила за червону лінію вулиці Лозової.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :46:001:0322 належить ОСОБА_2 відповідно до державного акту на право приватної власності ІП-ЗК № 000459 від 11.02.2000 року.

Відповідно до викопіювання з плану міста з нанесенням червоної лінії по АДРЕСА_1 встановлено розташування огорожі земельної ділянки з кадастровим номером :46:001:0322 за межами червоною лінією. Крім того, детальним планом території, обмеженої вулицями Сріблястою, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , затвердженого рішенням XXVI сесії VII скликання № 1217 від 28.08.2018 року визначені відповідні лінії регулювання забудови та червоні ліній. Аналізуючи відповідні викопіювання, апелянт вважає, що особою ОСОБА_2 порушено будівельні норми, а саме розміщено огорожу на земельній ділянці з кадастровим номером :46:001:0322 (під номером № 26) за межею лінії регулювання забудови та за межею червоних ліній.

Згідно з п.6, п. 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» лінії регулювання забудови - визначені в містобудівній документації межі розташування будинків і споруд відносно червоних ліній, меж окремих земельних ділянок, природних меж та інших територій та червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення .

Відповідно до ст. ст. 17,19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план визначає червоні лінії та лінії регулювання забудови.

Відповідно до планів червоних ліній міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок, встановлюють на відповідній території єдині умови та обмеження використання земель, визначених для містобудівних потреб.

Згідно з ДБН Б.2.2-1-01. Містобудування. Планування і забудова населених пунктів, в межах червоних ліній територія населеного пункту відноситься до територій загального користування. До червоних ліній прив`язуються межі ділянок, на яких ведеться розмежування прилеглих територій чи будівництво споруд. Для визначення положення червоної лінії слід керуватися топо- геодезичною підосновою масштабу 1:2000, візуальними обстеженнями та документальними матеріалами раніше виконаних відводів ділянок фізичним і юридичним власникам.

Розміщення і будівництво наземних об`єктів житлово-цивільного, промислового призначення та інших капітальних споруд, окрім об`єктів транспорту та інженерних мереж, у межах червоних ліній вулиць забороняється. При визначенні положення червоної лінії слід враховувати, що червона лінія не може змінювати своє положення в залежності від положення земельних ділянок окремих власників. Тому При проектуванні червоної лінії слід враховувати положення капітальних споруд, прокладання підземних, наземних та надземних комунікацій, існуюче розташування зелених насаджень. В зв`язку з цим при проектуванні червоної лінії з метою вирівнювання її можливі випадки, з вилученням у одних власників частини їх територій і прирізанням їх до інших власників. Розмір між двома червоними лініями однієї вулиці чи площі має бути таким, щоб між ними можна було розмістити проїзну частину , тротуари, зелені насадження з можливістю нормативного прокладання інженерних мереж.

До того ж, згідно п. 6.1.34 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій», затвердженого Наказом Мінрегіону №104 від 26 квітня 2019 року «присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх ділянок допускається огороджувати. Висоту огорожі слід встановлювати згідно вимог ДБН Б.2.2-5 та правилами благоустрою населеного пункту. Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях. Огорожа присадибних ділянок не може виступати за червону лінію та межі ділянки».

Частиною 7 статті 376 ЦК України та статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що демонтаж об`єктів самовільного будівництва відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками розгляду відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

Таке правове регулювання вказує на те, що виконавчим органам міських рад надано право здійснювати заходи з перевірки дотримання громадянами вимог містобудівного законодавства, приймати з цього приводу рішення, в яких відображати свої висновки щодо наявності таких порушень та встановлювати механізм усунення цих порушень. Однак рішення вказаних органів про демонтаж самовільно збудованих об`єктів є лише формою контролю за дотриманням законодавства, що регулює містобудівну діяльність, зокрема і виявлення самочинно збудованих об`єктів, не є обов`язковими до виконання, оскільки знесення здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, той факт, що питання знесення самочинного будівництва врегульоване законодавством, зокрема, Цивільним кодексом України, яким такими повноваженнями наділений виключно суд, не виключає можливості прийняття відповідачем спірного рішення, не виконання якого має наслідком звернення до суду з відповідним позовом.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у справах № 464/3864/15-а (постанова від 24.04.2019), № 462/5892/15-а (постанова від 15.11.2019), № 450/3297/14-а (постанова від 20.11.2019), № 461/4655/16-а (постанова від 29.04.2020), № 461/2578/16-а (постанова від 13.09.2021).

З огляду на наведене, рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.02.2021 № 74 «Про демонтаж огорожі» в частині демонтажу самовільно встановленої огорожі по вул. Лозовій, біля будинку № 26 б, що знаходиться в межах червоної лінії забудови на землях загального користування територіальної громади міста Ужгорода прийняте в межах повноважень та не суперечить вимогам чинного законодавства.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що позивач вважає рішення № 74 від 10.02.2021 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що в основу рішення покладено лист Управління ДАБК, який не базується на жодних об`єктивних доказах, а є виключно припущенням.

Суд не врахував, що згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Суд не врахував, що правовою підставою звернення третьої особи до органу місцевого самоврядування, а також підставою винесення оскаржуваного рішення виконавчого комітету було самовільне захоплення частини проїжджої дороги та влаштування огорожі за межами червоних ліній вулиці Лозової, тобто порушення п.6.1.34 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а також діючого ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів», згідно якого відстань. Відповідно до статті 18 ЗУ «Про автомобільні дороги» межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.

Суд не надав оцінку тому, що огорожа виступає за червону лінію забудови вул. Лозової, та виступає у бік дороги загального користування, у порівняні з іншими огорожами по вулиці лозовій близько двох метрів. Вказане спорудження огорожі призвело до зменшення ширини дороги, та неможливості облаштувати тротуар.

Згідно пп. 7 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону № 2807-УІ, до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

До об`єктів благоустрою населених пунктів віднесено: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору (ч. 1 ст. 13 Закон № 2807-УІ).

Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (ст. 14 Закон № 2807- VI).

Частинами 1, 4 ст. 20 Закон № 2807-УІ передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ст. 40 Закон № 2807-УІ, самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Отже, Закон № 2807-ІУ наділяє повноваженнями виконавчий комітет Ужгородської міської ради здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою м. Ужгорода, а оскаржуване рішення спрямоване на забезпечення контролю у сфері благоустрою.

Щодо повноважень виконавчого комітету Ужгородської міської ради на прийняття, під час здійснення контролю за станом благоустрою населеного пункту, рішення (розпорядження) з питань незаконних (самочинних) встановлених об`єктів благоустрою, то апелянт зазначає, що відповідно до Правил благоустрою та утримання територій у м. Ужгороді, підприємства, установи, організації та громадяни забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на правах власності, оренди чи правах користування відповідно до закону.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування визначені положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування», статтею 31 якого їм надається, зокрема, право на здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що демонтаж об`єктів самовільного будівництва відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками розгляду відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

Таке правове регулювання дає підстави для висновку, що виконавчим органам міських рад надано право здійснювати заходи з перевірки дотримання громадянами вимог містобудівного законодавства, приймати з цього приводу рішення, в яких відображати свої висновки щодо наявності таких порушень та встановлювати механізм усунення цих порушень.

Також, відповідно до ст. 21 Закону № 2807-УІ, елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; 3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; 4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; 5) технічні засоби регулювання дорожнього руху; 6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території; 7) комплекси та об`єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; 8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків; 9) малі архітектурні форми; 10) інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами.

Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать, зокрема, огорожі, ворота, ґрати.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, норм і правил.

Згідно до пп. 1 п. 1 ст. 16 Закону № 2807-УІ, на об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» від 7 червня 2017 № 406, затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (далі Постанова № 406).

Пунктом 6 Постанови № 406, передбачено, що зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема, парканів.

Тобто, до будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, належить, зокрема, паркан (огорожа). Однак, для відсутності документів, що дають право на встановлення паркана (огорожі), та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, такий паркан (огорожа) повинен бути зведений без влаштування фундаменту.

Отже, ухвалюючи рішення судом першої інстанції не встановлено та не досліджено питань чи встановлена огорожа підпадає під ознаки самочинного будівництва наявне облаштування фундаменту чи ні.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 194 від 11.07.2018 року затверджено Тимчасовий порядок демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, об`єктів незавершеного будівництва та малих архітектурних форм на території м. Ужгорода (надалі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку огорожі віднесено до малих архітектурних форм (надалі МАФ).

Відповідно до п. 3.1 Порядку демонтажу підлягають МАФ, що розташовані на території м. Ужгорода з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, самовільно розміщені та розміщені за відсутності документів, що посвідчують право користування або права власності земельної ділянки, на якій розміщено МАФ.

Демонтаж таких об`єктів здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету (п. 3.2 Порядку).

Судом не взято до уваги, що представниками управління ДАБК та ДМГ Ужгородської міської ради проведено виїзд на місце, проведено візуальний огляд і обміри, за наслідками якого і було підготовлено проект оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене, відповідач приймаючи оскаржуване рішення, здійснював надані чинним законодавством свої повноваження у сфері благоустрою.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.09.2010 виконавчим комітетом Ужгодської міської ради є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 74 від 10.02.2021 «Про демонтаж огорожі» вирішено демонтувати самовільно встановлену огорожу по вул. Лозовій, біля будинків № 26 та №26 Б, що знаходиться в межах червоної лінії забудови на землях територіальної громади міста Ужгорода (п. 1 Рішення).

Постановляючи рішення, судом першої інстанції правильно враховано, що згідно ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 39, ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Судом першої інстанції з`ясовано, що згідно відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради, рішення № 74 від 10.02.2021 винесене на підставі листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю, який адресований директору Департаменту міського господарства. Зокрема, у листі зазначено, що в результаті проведеного управлінням ДАБК огляду вул. Лозової біля буд. №26 та №26 Б з`ясовано, що перед індивідуальним житловим будинком №26 було виконано земляні роботи з влаштування траншеї під фундамент огорожі, яка виходила за червону лінію вулиці Лозової, однак вказану траншею власник житлового будинку №26 гр. ОСОБА_6 засипав ґрунтом. В ході огляду було з`ясовано, що огорожа індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, Управління ДАБК листом від 03.08.2021 №37/15.01-13 повідомило, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 219 від 13.03.2020 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» органи ДАБК були позбавлені повноважень на проведення планових та позапланових перевірок на об`єктах будівництва і відповідно, перевірки по АДРЕСА_1 не проводились. Також у цьому листі вказано, що спеціалістами Управління ДАБК на підставі звернення гр. ОСОБА_1 27.11.2020 здійснено візуальний огляд вулиці Лозової біля буд. №26 та №26 Б. в результаті якого Управлінням ДАБК направлено лист до Департаменту міського господарства виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо відповідного реагування.

Крім того, судом встановлено, що згідно листа Департаменту міського господарства виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.08.2021, здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності в м. Ужгороді покладено на Управління ДАБК.

З огляду на вище викладене, суд дійшов підставного висновку, що оскаржуване рішення від 10.02.2021 №74 базується на листі Управління ДАБК, в основу якого покладено виключно візуальний огляд об`єкту, відтак у такому рішенні відсутні об`єктивні докази (результати використання технічних засобів, застосування спеціальних знань тощо) про самовільний характер встановленої огорожі біля буд. АДРЕСА_1 та її розташування в межах червоної лінії забудови, та в основу такого покладено виключно припущенням про ймовірне розташування огорожі біля буд. АДРЕСА_1 в межах черевної лінії.

Щодо твердження в оскаржуваному рішенні від 10.02.2021 №74 про те, що огорожа по вул. Лозовій біля будинку №26 Б є самовільно встановленою огорожею, то суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У даній спірній ситуації судом зґясовано, що огорожа збудована в межах земельної ділянки, яка згідно Державного акту ІІ-ЗК № 000459, була передана рішенням Ужгородської міської ради народних депутатів від 07.12.1999 року у приватну власність позивачеві для обслуговування житлового будинку, що підтверджується картограмою виконавчого знімання, виконаною КП «Архітекрурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради.

Крім того, відсутність претензій до меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів, в тому числі земель загального користування підтверджується Актом прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.06.2010 № 194 погоджено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Так, Сертифікатом серії ЗК № 000453 від 28.07.2010, виданим Інспекцією ДАБК у Закарпатській області, засвідчено відповідність даного будинку державним стандартам, будівельним нормам та правилам.

На момент видачі вищевказаного Сертифікату та прийняття будинку в експлуатацію перед ним вже була влаштована огорожа (що підтверджується технічним паспортом будинку) і уповноваженим на те органом не виявлено жодних порушень державних стандартів, будівельних норм та правил.

Також прийнмаючи рішення судом першої інстанції враховано, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 194 від 11.07.2018 року затверджено Тимчасовий порядок демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, об`єктів незавершеного будівництва та малих архітектурних форм на території м. Ужгорода (надалі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку огорожі віднесено до малих архітектурних форм (надалі МАФ).

Відповідно до п. 3.1 Порядку демонтажу підлягають МАФ, що розташовані на території м. Ужгорода з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, самовільно розміщені та розміщені за відсутності документів, що посвідчують право користування або права власності земельної ділянки, на якій розміщено МАФ.

Демонтаж таких об`єктів здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету (п. 3.2 Порядку).

Виявлення МАФ, які підлягають демонтажу, відповідно до п.п. 3.3., 3.4 Порядку, покладено на відділ муніципальної інспекції з благоустрою м. Ужгорода, яка за наявності підстав, складає акт про розміщення МАФ з порушенням законодавства.

Інспекцією складається та надається повідомлення (припис) у двох примірниках про усунення порушень шляхом самостійного проведення демонтажу об`єкта у 5-денний термін особі власнику (користувачу) у разі наявності відомостей щодо такої особи (п. 3.5 Порядку).

Підставою визначеною п. 3.6 Порядку для розгляду виконавчим комітетом проекту рішення про демонтаж МАФ є акт про розміщення МАФ, який підлягає демонтажу.

При цьому, суд правильно зауважив, що акт про невідповідність огорожі біля буд. АДРЕСА_1 не було складено.

Статтею 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.02.2021 №74 «Про демонтаж огорожі» в частині демонтажу самовільно встановленої огорожі по АДРЕСА_1 , що знаходиться в межах червоної лінії забудови на землях територіальної громади міста Ужгорода є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку позовній вимозі про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.02.2021 №74 «Про демонтаж огорожі» в частині демонтажу самовільно встановленої огорожі по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції зґясував, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 , який не є позивачем по даній справі та не звернувся до суду за захистом своїх прав. При цьому, позивач по даній справі не надала до суду жодних документі на підтвердження повноважень на представлення інтересів ОСОБА_7 .

Враховуючи вказану обставину суд першої інстанції правильно вважав, що в задоволенні такої вимоги слід відмовити, оскільки згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та виконавчого комітету Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року по справі №260/3742/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

О.М. Гінда

повний текст складено 25.01.2023