Справа № 200/14961/21
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року Справа№200/14961/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсії,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати належної пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2018 року у сумі 11 267,97 грн. та за період з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2021 року у сумі 41 800,00 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по пенсії з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2018 року у сумі 11 267,97 грн. та за період з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2021 року у сумі 41 800,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є одержувачем пенсії, перебуваючи на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа. Пенсійні виплати позивачу припинені з 01 серпня 2017 року з невідомих йому причин. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду і рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 24 листопада 2017 року Костянтинівське-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було зобов`язано поновити позивачу пенсію з 01 серпня 2017 року. З 01 листопада 2019 року Костянтинівське-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно припинило позивачу виплату пенсії. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача про поновлення виплати пенсії та з 01 липня 2021 року позивачу було поновлено виплату пенсії, але заборгованість з пенсії не виплачена відповідно до Постанови КМУ № 365. Позивач зазначає, що заборгованість з пенсії обліковується за період з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2021 року і становить 41 800,00 грн. Вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії протиправною, оскільки це порушує конституційне право на пенсійне забезпечення та володіння власністю, через що звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 08 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року за клопотанням відповідача суд перейшов до загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 13 грудня 2021 року, явку представника відповідача до судового засідання визнано обов`язковою.

06 грудня 2021 року відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позивач, як внутрішньо переміщена особа перебуває на обліку у відповідача.

Зазначив, що рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 24.11.2017 року у справі № 233/4882/17 виконане відповідачем, а саме: виплата пенсії позивачу поновлена з 01.08.2017 р., заборгованість по пенсії за період з 01.08.2017 р. по 28.02.2018 р. в розмірі 11 267,97 грн. виплачена у повному обсязі в червні 2018 року. Крім того, зроблений розрахунок суми заборгованості з пенсії за період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р., яка складає в сумі 4 829,13 грн., яка не виплачена. Відповідач зазначає, що з 01.06.2018 р. позивач отримує поточну виплату пенсії шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, який відкритий в АТ «Ощадбанк». Отже відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, прийнятими Кабінетом Міністрів України. З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

13 грудня 2021 року в судовому засіданні представник відповідача надала витяг з пенсійної справи, відповідно до якого заборгованість з пенсійних виплат позивача за період з 01 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року в сумі 11267,97 грн. виплачена в повному обсязі в червні 2018 року; заборгованість за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2018 року склала 4829,13 грн., поточну пенсію позивач отримує з 01 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 рок оголошено перерву до 11 січня 2022 року, витребувано у позивача докази не отримання ним пенсійних виплат за період з 01 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року та з 01 червня 2018 року.

В судовому засіданні 11 січня 2022 року представник позивача заперечив твердження відповідача про виплату заборгованості з пенсійних виплат за період з 01 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року в сумі 11267,97 грн. та на підтвердження своїх доводів надав виписки з банківських рахунків щодо відсутності зазначених виплат.

Ухвалою суду 11 січня 2022 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 08 лютого 2022 року, витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області докази перерахунку та фактичної виплати заборгованості з пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2018 року.

Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 березня 2022 року.

Призначене у справі 03 березня 2022 року судове засідання не відбулося через обставини збройної агресії проти України.

13 січня 2023 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

До судового засідання 20 січня 2023 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

За приписами статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України, який видано органом 1442 від 01.09.2021 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно з копією довідки від 01.09.2017 року № 1425-68355 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактично перебуває за адресою: АДРЕСА_2

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі електронної пенсійної справи.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2017 року у справі № 233/4882/17 Костянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано поновити виплату пенсії за віком позивачу з серпня 2017 року.

Листом від 14.07.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що рішення суду від 24.11.2017 року у справі № 233/4882/17 виконано добровільно та в повному обсязі, а саме, пенсія за період з 01.08.2017 року по 31.05.2018 року нарахована та виплатний період з червня 2018 року. В червні 2018 року заборгованість за період з 01.08.2017 року по 31.05.2018 року у розмірі 11 276,97 грн. виплачена позивачу у повному обсязі. Що стосується заборгованості з пенсії за період з 01 березня 2018 року по 31.05.2018 року та за період з 01.11.2019 року по 30.06.2021 року, вказана заборгованість не виплачена у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи справу, суд керується такими джерелами права.

У відповідних положеннях Конституції України закріплено основи соціальної спрямованості держави:

Стаття 3

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 19

[...] Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх [...] у старості [...].

Стаття 92

Виключно законами України визначаються:[…] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 встановлено, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У Рішенні № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлено цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено:

Стаття 5. Сфера дії Закону

1. Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 46. Виплата пенсії за минулий час

[…] 2. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Стаття 49. Припинення та поновлення виплати пенсії

1. Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

2. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону […].

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено у справі, спірним питанням у даній справі є факт виплати пенсії позивачу за період з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2018 року та з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2021 року.

З огляду на вищенаведене законодавче регулювання спірних відносин, суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу за спірні періоди було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним. Таким чином, при розгляді цієї справи судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо невиплати належних позивачеві грошових сум всупереч вимогам закону.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сум пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак виплата якої була припинена з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, доводи позивача щодо порушення його права є обґрунтованими.

Обставинами справи спростовуються твердження відповідача, що предмет позову співпадає з предметом раніше розглянутої справи, оскільки рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2017 року у справі № 233/4882/17 Костянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано поновити виплату пенсії за віком позивачу з серпня 2017 року.

Оскільки судове рішення не може бути спрямоване на майбутнє, вказане рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області стосується лише вимог поновити виплату пенсії, але не охоплює спірні питання стягнення заборгованості, яка могла виникнути після зазначеної дати.

Щодо заперечень відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд зауважує, що, як зазначено вище, за прямими приписами частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас, стосовно способу відновлення порушеного права позивача суд вказує, що відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Оцінюючи надані сторонами докази суд враховує, що в обґрунтування заявлених вимог, позивачем суду надані виписки Банку «Укргазбанку» з період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року та виписки банку АТ «Ощадбанк» за період з 12.06.2018 року по 17.10.2021 року, в яких відсутня інформація щодо зарахування на ці карткові рахунки позивача пенсії за період з 01.08.2017 року по 31.05.2018 року у розмірі 11 276,97 грн., проте, містять інформацію про виплату поточних сум пенсії.

Вказані докази не можуть беззаперечно вказувати на розмір невиплаченої пенсії, оскільки громадяни не обмежені в можливості відкриття та кількості рахунків в банківських установах.

Водночас, згідно з випискою з пенсійної справи позивача за період з березня 2016 року по листопад 2021 року позивачу пенсія за спірний період, а саме: з серпня 2017 року по травень 2018 року виплачена щомісячно у розмірі 1 609,71 грн. у спосіб виплати банк.

Згідно з довідкою № 10673 від 14.12.2021 року, виданою відповідачем, ОСОБА_1 отримав пенсію за період з червня 2018 року по грудень 2021 року у загальній сумі 85 463,55 грн., із зазначенням, що борг за період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. в сумі 4 829,13 грн. нараховано, проте не виплачено.

Згідно з наданої відповідачем копії виписки аналітики нарахувань пенсії за період з січня 2017 року по лютий 2023 рік, станом на 18 січня 2023 року позивачу виплачена пенсія за спірний період, зокрема, не виплачена лише пенсія за лютий 2023 рік у сумі 2 500,00 грн.

Вимоги ухвали суду від 11 січня 2022 року в частині витребування доказів перерахунку та фактичної виплати заборгованості з пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2018 року відповідачем не виконані.

Таким чином, жодна зі сторін не надала до суду беззаперечних відомостей про суми невиплаченої пенсії позивачу, тобто актуальної заборгованості станом на час розгляду справи.

Аналізуючи надані сторонами документи, які містять суперечливі відомості щодо наявної заборгованості з виплати пенсії позивачу станом на час розгляду справи, суд зазначає, що відповідач, як орган Пенсійного фонду України є спеціально уповноваженим органом, який здійснює нарахування, облік та виплату сум пенсії. За наведених обставин справи розрахунок та стягнення з відповідача певної грошової суми мали б ознаки підміни судом функціональних обов`язків відповідача, що суперечить завданням адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України) та способам судового захисту (стаття 5 КАС України).

Відповідно до змісту статті 5 КАС України та частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі наявну заборгованість з пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2021 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Зважаючи, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., наведена сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297, 382 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості по пенсії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 належної пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в повному обсязі наявну заборгованість з пенсії за період з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2021 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20 січня 2023 року, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua) відповідно до наявних умов електропостачання через обставини збройної агресії проти України.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.А. Чекменьов