Справа № 206/1823/22(2-а/206/25/22)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2023 року м. Дніпросправа № 206/1823/22(2-а/206/25/22)
(суддя Нестеренко Т.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року у справі №206/1823/22(2-а/206/25/22) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 липня 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в якому, просить визнати протиправними та скасувати постанови відповідача № 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003149 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003615 від 15.12.2021, 00003618 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003772 від 17.12.2021, 00003773 від 17.12.2021, 00003884 від 20.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004139 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004147 від 20.12.2021, 00004154 від 20.12.2021, 00004156 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 000046663 від 23.12.2021, 00004666 від 23.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004718 від 23.12.2021, 00004720 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004727 від 23.12.2021, 00004743 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004787 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005965 від 05.01.2022, 00005966 від 05.01.2022, 00005971 від 05.01.2022, 00003883 від 20.12.2021, 00003880 від 20.12.2021, 00003929 від 20.12.2021, 00003751 від 17.12.2021, 00003755 від 17.12.2021, 00003759 від 17.12.2021.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП, оскільки позивач не був належним користувачем транспортних засобів зазначених у відповідних постановах відповідача так як ці транспортні засоби було передано лізингоодержувачу згідно з умовами договорів. Також, позивач вказує на те, що постанови №000103590 та №00004753 є очевидно незаконними, оскільки відповідачем нараховано штраф у двічі більше ніж визначено санкцією ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зазначає позивач і про те, що оскаржувані постанови відповідачем не надсилалися позивачу.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи користувача, а тому лізингоодержувач, якому ТОВ «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» в особі директора ОСОБА_1 передало в лізинг транспортні засоби, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача. Невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності, як наслідок в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Також, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оскаржувані постанови містять масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тоннах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не встановив факт пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Зазначає про те, що позивач є належним користувачем транспортних засобів, так як договори лізингу припинили свою дію 20.03.2021 року та 20.07.2021 року, а тому відповідач правомірно притягнув до відповідальності саме ОСОБА_1 . Крім того, скаржник зазначає про те, що форма і зміст оскаржуваних постанов відповідає вимогам законодавства.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що було відповідачем відносно позивача складено постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме:

від 14.12.2021 Серії ВМ № 00003134 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.30);

від 14.12.2021 Серії ВМ № 00003146 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.31);

від 14.12.2021 Серії ВМ № 00003149 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.32);

від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003570 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.33);

від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003590 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.34);

від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003595 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.35);

від 15.12.2021 серії ВМ № 00003615 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.36);

від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003618 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.37);

від 16.12.2021 Серії ВМ № 00003670 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.38);

від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003756 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.39);

від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003757 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.40);

від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003772 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.41);

від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003773 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.42);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003884 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.43);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003959 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.44);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003966 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.45);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004006 у сумі 51000 грн (т.1 а.с.46);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004019 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.47);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004139 у сумі 51000 грн (т.1 а.с.48);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004145 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.49);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004146 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.50);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004147 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.51);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004154 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.52);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004156 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.53);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004158 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.54);

від 21.12.2021 Серії ВМ № 00004218 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.55);

від 21.12.2021 Серії ВМ № 00004220 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.56);

від 22.12.2021 Серії ВМ № 00004467 у сумі 51000 грн (т.1 а.с.57);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004663 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.58);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004666 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.59);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004667 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.60);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004668 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.61);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004670 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.62);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004680 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.63);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004681 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.64);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004682 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.65);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004683 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.66);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004684 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.67);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004685 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.68);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004690 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.69);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004707 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.70);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004711 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.71);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004712 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.72);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004718 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.73);

від 23.12.2021 серії ВМ № 00004720 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.74);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004725 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.75;

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004726 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.76);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004727 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.77);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004743 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.78);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004753 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.79);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004754 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.80);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004762 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.81);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004763 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.82);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004768 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.83);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004771 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.84);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004780 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.85);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004781 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.86);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004782 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.87);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004787 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.88);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004797 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.89);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004801 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.90);

від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004804 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.91);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005280 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.92);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005281 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.93);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005292 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.94);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005299 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.95);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005302 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.96);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005309 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.97);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005310 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.98);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005330 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.99);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005302 у сумі 34000 грн (т.4 а.с.81);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005345 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.10);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005348 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.10);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005349 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.10);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005358 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.103);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005410 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.104);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005440 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.105);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005445 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.106);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005456 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.107);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005486 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.108);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005499 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.109);

від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005584 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.110);

від 05.01.2022 Серії ВМ № 00005965 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.111);

від 05.01.2022 Серії ВМ № 00005966 у сумі 17000 грн (т.1 а.с.112);

від 05.01.2022 Серії ВМ № 00005971 у сумі 34000 грн (т.1 а.с.113);

від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003883 у сумі 34000 грн (т.5 а.с.129);

від 20.12.2021 серії ВМ № 00003880 у сумі 34000 грн (т.5 а.с.121);

від 20.12.2021 серії ВМ № 00003929 у сумі 34000 грн (т.5 а.с.153);

від 17.12.2021 серії ВМ № 00003755 у сумі 34000 грн (т.5 а.с.73);

від 17.12.2021 серії ВМ № 00003759 у сумі 34000 грн (т.5 а.с.97).

За умовами вищезазначених постанов транспортні засоби позивача мали перевищення нормативних параметрів визначених пунктом 22.5 ПДР, що свідчить про склад адміністративного правопорушення в діях позивача, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Законність та обґрунтованість вищезазначених постанов є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статі 132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пункт 22.5 розділу 22 ПДР України визначає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Отже, відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частинами 2, 3, 4 статті 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу пунктом 3 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі Інструкція) визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Розділу II Інструкції, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

Отже, форма постанови про адміністративне правопорушення повинна відповідати формі згідно Додатку №1 Інструкції.

Згідно з вказаним Додатком №1 у постанові зазначаються: - дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; - марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; - суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги - назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер.

Відповідно форма і зміст постанови повинна відповідати Додатку №1, як визначає вказана Інструкція.

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу II Інструкції, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті. Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пункту 3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 8 Розділу II Інструкції, винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 3 Розділу IV Інструкції, винесені уповноваженими посадовими особами постанови, роздруковані на паперових бланках, обліковуються в автоматичному режимі з використанням засобів системи в Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Натомість, як вбачається з оскаржуваних постанов уповноваженою посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті не внесено до оскаржуваних постанов інформації щодо повної маси транспортного засобу, якими здійснювалося перевезення, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичних габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги та відомості про допустимі габаритно-вагові параметри транспортного засобу для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Враховуючи відсутність в оскаржуваних постановах інформації щодо допустих габаритно-вагових параметрів транспортного засобу для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги та інформації щодо фактичних габаритних параметрів транспортних засобів, які перевищили вагові нормативи, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що оскаржувані постанови не відповідають змісту визначеному Інструкцією та зроблений у них висновок про перевищення фактичних габаритно-вагових параметрів транспортних засобів є передчасним та таким, що не підтверджується жодними вимірюваннями.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам КУпАП, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини що мають значення для її правильного вирішення та які б свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність, як наслідок оскаржені постанови підлягають скасуванню.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Зважаючи на те, що фабула адміністративного правопорушення зазначена в оскаржуваних постановах не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, зазначення відповідачем в апеляційній скарзі його розрахунків щодо перевищення транспортними засобами позивача габаритно-вагових параметрів не впливає на вирішення цієї справи, оскільки такі розрахунки мали бути у фабулі адміністративного правопорушення зазначеного в оскаржуваних постановах для можливості подальшої перевірки їх правильності в суді.

Прийняття до уваги судом цих розрахунків на стадії судового розгляду справи буде свідчити про самостійне редагування судом істотних ознак складу правопорушення та як наслідок порушення принципу рівності сторін процесу, оскільки особа вимушена буде захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд апеляційної інстанції зауважує, що не отримання постанов про накладення адміністративного стягнення та не ознайомлення позивачем з їх змістом, зважаючи на те, що ці постанови було прийнято за відсутності позивача та без повідомлення його про розгляд відповідачем такої справи, є обґрунтованою перепоною, що не залежала від волевиявлення позивача для оформлення та подачу до суду позовної заяви.

На підставі зазначеного, враховуючи те, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу з підстав зазначених судом апеляційної інстанції, при цьому доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність залишення без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року у справі №206/1823/22(2-а/206/25/22) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України..

Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко