Справа № 360/7105/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2023 року Справа № 360/7105/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в письмовому провадженні за відсутності учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, на підставі поданої заяви про перерахунок пенсії від 01 квітня 2021 року, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 квітня 2021 року позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за№ 3455-IV, з врахуванням всього пільгового підземного стажу за списком 1, в тому числі періодів роботи на шахті імені П.Л. Войкова, з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992.

Листом від 18.05.2021 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії, оскільки під час призначення пенсії на підставі вимог п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 до пільгового стажу за списком №1 зараховані лише періоди роботи позивача за відомостями реєстру застрахованих осіб, а періоди роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992 не зараховані у зв`язку з тим, що відсутні довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та відомості про атестацію робочого місця.

Позивачем зазначено, що відповідно до записів трудової книжки наявні записи про періоди роботи на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною.

Для підтвердження пільгового стажу за списком 1 позивачем у заяві від 25.03.2021 року на адресу відповідача було надано копії документів, такі як довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992. На підтвердження проведення атестації робочих місць на шахті імені П.Л. Войкова позивачем надано відповідні накази, які значаться також в заяві від 01 квітня 2021 року. Проте Відповідач не врахував вищевказані документи, та безпідставно не зарахував період роботи позивача з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992, що порушує його право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 19.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 10.01.2022 вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 15.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.09.2022 вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 360/7105/21 здійснювати на підставі її матеріалів в електронній формі.

Враховуючи дистанційний режим роботи суду в період воєнного стану та відсутність клопотань сторін про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, з метою дотримання безпеки учасників процесу та працівників апарату суд розглядає справу в порядку письмового провадження за матеріалами справи в електронній формі за відсутності учасників справи та відсутності необхідності допиту свідків та експертів відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України.

02.12.2021 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що 29.01.2019 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком та надав наступні документи відповідно до розписки-повідомлення: військовий квиток НОМЕР_1 ; диплом № НОМЕР_2 ; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 03.01.2001; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 925- від 29.01.2019; паспорт НОМЕР_3 ; трудову книжку серії НОМЕР_4 .

06.05.2021 до відповідача від представника позивача за довіреністю Куліша Бориса Михайловича надійшла заява довільної форми від 25.03.2021 про перерахунок пенсії, в якій позивач просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345-VI), з врахуванням всього пільгового стажу за Списком № 1 згідно з додатково наданими документами. 18.05.2021 відповідач листом за вих. № 89-79/С-21/8-1238/21 надав відповідь з роз`ясненнями пенсійного забезпечення позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на шахті імені «П.Л. Войкова» з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992 відповідач зазначає, що оскільки, 06.05.2021 до Управління від представника позивача за довіреністю Куліша Бориса Михайловича надійшла заява позивача довільної форми (вх. № 79/С-1238- 21), то одне з рішень, зазначених в частині п`ятій статті 45 Закону № 1058-IV, з приводу розгляду зазначеної заяви відповідачем не приймалось. Вказана заява позивача була розглянута Управлінням відповідно до положень Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», та листом від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21 надано відповідь з роз`ясненнями. Лист відповідача від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21 не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1, має роз`яснювальний характер та не створює для позивача жодних правових наслідків. До цього часу позивач до відповідача з заявою згідно з вимогами Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 не звертався. До заяви від 25.03.2021, поданої представником позивача Куліш Б.М., були додані копії документів про підтвердження стажу позивача, що є порушенням пункту 2.23 Порядку № 22-1.

Оскільки, в трудовій книжці позивача відсутні відомості, передбачені пунктом 2.14 Інструкції № 58 (про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, та про атестацію робочого місця), а згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про спеціальний стаж наявні лише з 2003 року, а уточнюючі довідки за спірні періоди позивачу при зверненні з заявою про призначення пенсії не надавались, то періоди роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992 не зараховані до пільгового стажу роботи позивача при призначенні пенсії.

Відповідач зазначає, що пенсію позивачу призначено з 29.01.2019. Від позивача заява про перерахунок пенсії належної форми відповідно до вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 до Управління не надходила. Заява позивача від 25.03.2021 не є тотожною заяві про перерахунок пенсії в розумінні положень Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1. Позивачем у позовній заяві зазначено, що 01 квітня 2021 року, позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про перерахунок пенсії, але до Управління заява позивача про перерахунок пенсії від 01.04.2021 не надходила.

Тому позовні вимоги щодо здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивачу на підставі заяви від 01.04.2021 року є безпідставними, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 , виданого Свердловським МВ УДМС України в Луганській області 20.09.2013 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера.

29.01.2019 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за наявності підземного стажу роботи за списком №1. До заяви були надані такі документи: військовий квиток, диплом про навчання, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка. Заява та додані документи були прийняті пенсійним органом без зауважень, заява зареєстрована за номером №47, в матеріалах справи наявна її копія, надана відповідачем.

Пенсія позивачу була призначена з 29.01.2019 за наявності пільгового стажу понад 10 років, до пільгового стажу зараховані лише періоди роботи позивача, які підтверджені відомостями з реєстру застрахованих осіб, що визнають сторони і підтверджено матеріалами пенсійної справи позивача.

Позивач з заявою довільної форми від 25.03.2021, яка зареєстрована в управлінні 06.05.2021 № 79/с-1238-21, звернувся до відповідача, в якій просив зробити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням всього пільгового стажу за Списком №1, а саме періодів роботи на Шахті імені «П.Л. Войкова» з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992. До заяви були надані копії довідок, зокрема, копія довідок №№2458-2462 та №№442-445 від 03.11.2016, копія довідки про реорганізацію підприємства, копії наказів від 25.10.1994, №2 від 30.12.2011, від 05.01.2005, №47 від 12.01.2010, копія листа щодо атестації робочих місць за умовами праці №11/5439-33 від 31.08.2012, копія переліку робочих місць, професій, посад робітникам (додаток №1 до наказу №2 від 30.12.2011), копія переліку робочих місць, професій, посад робітникам (додаток №1 до наказу №8 від 05.01.2005), лист №11/0879-33 від 10.03.2005, копія переліку робочих місць, професій, посад робітникам (додаток №1 до наказу №47 від 12.01.2010), лист №11/3649-33 від 26.07.2010 та довідка №447 від 03.06.2016.

Листом від 18.05.20221 № 89-79/С-21/8-1238/21 Марківське ОУПФУ відмовило у перерахунку пенсії, періоди роботи на Шахті імені «П.Л. Войкова» з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992 до пільгового стажу не зараховані з тих підстав, що довідки, які, уточнюють особливий характер роботи, видані підприємством, що розташоване та зареєстроване на території, яка не підконтрольна українській владі.

Дослідженням копії ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення Пенсії встановлено, що рішенням 36 від 07.02.2021 позивачу призначена пенсія з 29.01.2021 відповідно до ЗУ № 1058-IV, ЗУ №1788; визначений управлінням страховий стаж позивача складає 29 років 7 місяців 20 днів, в тому числі пільговий стаж за списком № 1 11 років 09 місяців 04 дні. Періоди роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992 відповідачем не зараховані до пільгового стажу позивача, а лише до страхового стажу.

Записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_6 від 08.08.1986 містять такі записи щодо спірних періодів його роботи:

Шахта імені П.Л. Войкова виробничого об`єднання «Свірлдовантрацит»:

запис 1 01.09.1985 -17.07.1986 навчання в гірничому ПТУ №79 за спеціальністю підземний електрослюсар 3го розряду (Диплом №408174 від 18.07.1986);

запис 2 08.08.1986 прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею, видобутку дільниці №2 (наказ № 122к від 08.08.1986);

запис 3 20.10.1986 звільнений у зв`язку з призовом до Радянської Армії (наказ № 166к від 20.10.1986);

запис 4 30.10.1986 17.11.1988 Служба в радянській армії (військовий квиток НОМЕР_1 );

Шахта імені П.Л. Войкова виробничого об`єднання «Свірлдовантрацит»:

запис 5 20.01.1989 прийнятий учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею (наказ № 11-к від 20.01.1989);

запис 6 06.02.1989, 09.06.1989 навчався в Свердловському УКК за спеціальністю гірника очисного забою 5-го розряду з відривом від виробництва (посвідчення № 990 від 01.10.1986);

запис 7 - 13.06.1989 переведено гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, видобутку дільниці №2 (наказ № 80-к від 13.03.1989);

запис 8 - 12.05.1992 звільнено за переводом до ШСУ №5 за ст.36 п.5 КЗпП УССР (наказ № 87-к від 12.05.1992).

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, мають відомості про документи, на підставі яких вони зроблені.

На підтвердження спірного періоду роботи, позивачем разом з заявою про перерахунок пенсії відповідачу надавалися копії довідок №2458, №2459, №2460, №2462, видані ТОВ «ДЕТЕК Свердловантрацит» Філія «Вуглесервіс», якими підтверджено що позивач у спірний період працював на посадах з повним робочим днем під землею, довідку № 2461 про заробітну плату для нарахування пенсії, наказ від 25.10.1994 № 698 про результати атестації робочих місць для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення; особову картку ОСОБА_1 , а також перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за Списком №1.

Отже, спірними питаннями цієї справи є саме наявність підстав для зарахування до пільгового підземного стажу за списком №1 періодів роботи позивача на Шахті імені «П.Л. Войкова» з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, а також періодів навчання за гірничою професією та строкової служби, оскільки вони не були враховані при призначенні пенсії позивачу, та наявності в позивача права на пенсію за законом відповідно до вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за№ 3455-IV.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Судом встановлено, що Марківське ОУПФУ Луганської області за заявою позивача від 25.03.2021, яка зареєстрована управлінням 06.05.2021, про перерахунок пенсії жодного рішення не приймало, відповідь на заяву надало листом від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21, чим порушило положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Твердження відповідача щодо недотримання позивачем встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, а відповідачем остаточне рішення стосовно розгляду заяви позивача про перерахунок його пенсії не приймалося, є безпідставними та необґрунтованим, оскільки зі змісту заяви слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, а відповідач в листі від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21 не зазначав про неналежну форму та зміст заяви позивача про перерахунок пенсії.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

За приписами частини першої ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

У пункті 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

За визначенням пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Нормами пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 передбачено, що якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Оскільки спірні періоди стажу позивача за підземною професією мали місце до 21 серпня 1992 року, а отже і до впровадження системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування зазначений стаж має бути зарахований позивачу на до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 на підставі відомостей його трудової книжки, яка містить всі необхідні записи за спірні періоди. Тому підтвердження такого стажу позивача уточнюючими довідками взагалі не вимагалося, згідно з чинним законодавством.

Правилами статті 44 Закону № 1058-ІV окреслено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку зі зверненням позивача про призначення пенсії за віком пенсійний орган був зобов`язаний перевірити копії відповідних документів та у разі виявлення невідповідностей вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_6 від 08.08.1986, позивач працював на Шахті імені «П.Л.Войкова» у період з 08.08.1986 по 20.10.1986 працював учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею, з 20.01.1989 по 05.02.1989 працював учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею, з 06.02.1989 по 09.06.1989 навчався в Свердловськом УКК за спеціальністю гірника очисного забою 5-го розряду, з 10.06.1989 по 12.05.1992 працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем.

Однак, на підтвердження пільгового стажу за вказаний період, позивачем було також надано наступні документи: довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від №2458, №2459, №2460, видані ТОВ «ДЕТЕК Свердловантрацит» Філія «Вуглесервіс», якими підтверджено що позивач у спірний період працював на посадах з повним робочим днем під землею, довідку № 2461 про заробітну плату для нарахування пенсії, наказ від 25.10.1994 № 698 про результати атестації робочих місць для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, а також перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за Списком №1.

Щодо можливості врахування наданих позивачем до суду довідок, суд дійшов таких висновків. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Надані позивачем довідки підтверджують наявність в позивача права на зарахування цього періоду як до загального так і до спеціального підземного стажу за списком №1.

Посилання відповідача на те, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи.

Так, за приписами статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Випускникам професійно-технічних навчальних закладів денної форми навчання, які навчалися 10 і більше місяців, надається оплачувана відпустка підприємством, установою, організацією протягом перших трьох місяців роботи в ньому. Тривалість щорічної основної відпустки випускників віком до 18 років становить тридцять один календарний день, випускників віком понад 18 років - відповідно до встановленої на підприємстві для робітників відповідної професії, спеціальності, посади.

На час навчання позивача в Ровеньківському гірничому технікумі діяв Закон Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно статті 42 Закону № 2778 професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

Отже період навчання позивача за професією електрослюсар підземний 01.09.1985 -17.07.1986 мало бути зараховано до пільгового підземного стажу позивача за списком №1, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією (з 08.08.1986) не перевищує трьох місяців.

Відповідно до частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з трудової книжки позивача, у період з 08.08.1986 по 20.10.1986 він працював гірником з повним робочим днем під землею на шахті імені Космонавтів Ровеньківського виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Ровенькиантрацит», тобто за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, 20.10.1986 позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з його призовом на строкову службу до Радянської армії.

Отже, у розумінні частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач має право на зарахування до його пільгового стажу часу проходження служби в Радянській армії з 30.10.1986 17.11.1988.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що відповідачем саме під час призначення пенсії неправомірно не зараховані спірні періоди роботи на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992 до пільгового підземного стажу позивача за списком №1 за записами трудової книжки, а також період навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та період строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, що були підтверджені наданими до заяви про призначення пенсії від 29.01.2019 дипломом та військовим квитком.

Статтею 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці визначено що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно з вимогами статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні пенсії позивачу враховано до пільгового стажу за списком № 1 11 років 09 місяців 04 дні за дами реєстру застрахованих осіб, оскільки позивач має також підземний стаж з 2003 року. З урахуванням періоду роботи позивача з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, а також періоду навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та періоду строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988 підземний пільговий стаж останнього складає понад 15 років, а тому норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мали бути застосовані пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії на підставі заяви від 29.01.2019, оскільки позивач надав всі необхідні документи для підтвердження такого стажу разом з заявою.

Разом з тим, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного розгляду документів та безпідставно призначив пенсію позивачу в меншому за належне розмірі.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність на захист порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог на підставі вимог ч.2 ст.9 КАС України та обрати інший спосіб захисту його порушеного права згідно з вимогами п.10 ч.2 ст.245 КАС України, а саме: визнати протиправними дії відповідача щодо призначення позивачу пенсії за його заявою від 29.01.2019 без зарахування до його пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також без урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за№ 3455-IV.

Для відновлення порушеного права суд також вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з часу її призначення за заявою від 29.01.2019, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також з урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за№ 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час.

Отже позовні вимоги слід задовольнити повністю з обранням іншого способу захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень судне приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання пенсійних виплат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн відповідно до квитанції № 60189 від 20.08.2021, копія якої надана разом з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 29.01.2019 без зарахування до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також без урахування вимог норми статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року № 3455-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення за заявою від 29.01.2019, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також з урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з урахуванням раніше сплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового

Суддя В.С. Шембелян