Справа № 140/3847/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3847/22 пров. № А/857/12569/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Лозовський О.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просила: визнати протиправними дії щодо непроведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 25.12.2011 по 20.03.2013; зобов`язати провести перерахунок та виплату індексації заробітної плати за період з 25.12.2011 по 20.03.2013 із застосуванням лютого 2008 року як базового місяця.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.12.2011 її призначено на посаду головного спеціаліста державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Маневицького районного управління юстиції Волинської області, з 21.03.2013 по 16.09.2013 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Вказує, що 16.02.2022 її представник звернулася до відповідача із адвокатським запитом з приводу нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 25.12.2011 по 20.03.2013. Листом від 23.02.2022 № 2646/о/1-22/123-04 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 проводилось нарахування індексації за період з 05.12.2011 по 11.08.2016 з встановленням базових місяців: грудень 2011 року, січень 2012 року, квітень 2012 року, липень 2012, жовтень 2012 року, грудень 2012 року, січень 2013 року, і грудень 2013 року, так як відбувалося підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових (посадового окладу). Вказує, що згідно з постановою Кабінету Міністру України 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» останнє підвищення посадових окладів працівників відбулось у лютому 2008 році, а тому базовим місяцем для обчислення індексації її заробітної плати за період з 25.12.2011 по 20.03.2013, є лютий 2008 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з даними Держстату України за спірний період з 05.12.2011 по 20.03.2013 індекс споживчих цін не перевищував 101%, відтак правових підстав для нарахування індексації заробітної плати за період з 05.12.2011 по 20.03.2013 в головного управління юстиції не було. Постанова № 1013 не містить вказівок про те, що її положення застосовуються до правовідносин щодо нарахування індексації за період до набрання нею чинності (тобто зворотна дія в часі). З огляду на це, твердження позивача щодо визначення лютого 2008 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 25.12.2011 по 20.03.2013 є помилковими.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вона розпочала державну службу не в органах юстиції, а в Управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області і була призначена в органи юстиції в порядку переведення на рівнозначну посаду з посадовим окладом, який був передбачений постановою КМУ № 268. Вказує, що за період роботи в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі індексація заробітної плати нараховувалась та виплачувалась їй в повному обсязі із застосуванням базового місяця лютого 2008 року з моменту останньої зміни посадового окладу (лютого 2008 року) до періоду переведення в органи юстиції (грудень 2011 року). Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано абз. 3 п. 10-1 та п. 10-2 Порядку № 1078.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що підвищення розмірів заробітної плати позивача відбулося в наступних місяцях: грудень 2011 року, січень 2012 року, квітень 2012 року, липень 2012 року, жовтень 2012 року, грудень 2012 року, січень 2013 року, що послугувало визначенням цих місяців «базовими», що підтверджується копіями карток особового рахунку позивача за спірний період. Вказує, що індексація грощових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує: - 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-ХІІ в редакції, що діяла до 01.01.2016). Згідно даних Держстату України за спірний період з 05.12.2011 (в позові 25.12.2011) по 20.03.2013 індекси споживчих цін не перевищували 101%, відтак правових підстав для нарахування індексації заробітної плати за період з 05.12.2011 по 20.03.2013 в головного управління юстиції не було.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України)

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходила державну службу в органах юстиції з 25.12.2011 по 11.08.2016.

Згідно з наказом Головного управління юстиції у Волинській області від 05.12.2011 № 1140-к позивач була призначена на посаду головного спеціаліста реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції в порядку переведення (а.с.41).

Відповідно до наказу від 11.08.2016 № 1077/3 позивач була звільнена 11.08.2016 у зв`язку з ліквідацією Маневицького районного управління юстиції Волинської області; проведений повний розрахунок (а.с.40).

16.02.2022 представник позивача адвокат Зоря Н.М. звернулася до відповідача із адвокатським запитом, в якому просила: надати інформацію чи нараховувалась ОСОБА_1 індексація заробітної плати за відпрацьований нею період; у разі нарахування зазначити розмір нарахованих та виплачених сум індексації, місяці їх виплати та вказавши базовий місяць, який брався для проведення індексації заробітної плати; у випадку ненарахування нарахувати та виплатити індексацію відповідно до чинного законодавства (а.с.7).

Листом від 23.02.2022 №2646/0/1-22/12.3-04 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) повідомило представника позивача про те, що нарахування індексації заробітної плати ОСОБА_1 , яка працювала на посаді головного спеціаліста реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області з 05.12.2011 по 11.08.2016, проводилось з встановленням базових місяців: грудень 2011 року, січень 2012 року, квітень 2012 року, липень 2012 року, жовтень 2012 року, грудень 2012 року, січень 2013 року, грудень 2013 року так, як відбувалося підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових (посадового окладу).Також, повідомлено, що ОСОБА_1 з 21.03.2013 по 16.09.2013 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, з 17.09.2013 по 17.06.2016 знаходилась у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 18.06.2016 по 11.08.2016 перебувала у відпустці для догляду за дитиною без збереження заробітної плати. Зазначено, у працівника ОСОБА_1 право на індексацію заробітної плати за період роботи в реєстраційній службі Маневицького районного управління юстиції Волинської області не настало (а.с.5-6).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03.07.2001 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-ХІІ)

Згідно із абзацом другим статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103%).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга-четверта статті 4 Закону №1282-XII).

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078, зі змінами, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно із статтею 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частини перша, друга, шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Аналогічні положення закріплені і у пункті 6 Порядку №1078.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (в редакції до 01.12.2015), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для

індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

09.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01.12.2015.

Постановою №1013 до Порядку №1078 внесені зміни, пункт 5 викладено в новій редакції:

« 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку».

Проаналізувавши вищеенаведені правові норми, колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

При цьому, важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий базовий місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого порогу), визначеного законом.

Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:

- 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016);

- 103 відсотки за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015, базовим місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:

1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або

2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, якою внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки базовим місяцем (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.

Отже, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078).

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Із матеріалів справи слідує, що згідно з наказом Головного управління юстиції у Волинській області від 05.12.2011 № 1140-к позивач була призначена на посаду головного спеціаліста реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції в порядку переведення (а.с.41).

Скаржником в апеляційній скарзі вказано, що судом першої інстанції не враховано абз. 3 п. 10-1 та п. 10-2 Порядку № 1078, якими передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу; для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання скаржника на абз. 3 п. 10-1 та п. 10-2 Порядку № 1078 є безпідставним, оскільки вказані норми були відсутні у Порядку № 1078 на момент призначення позивача на посаду головного спеціаліста реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції, та були введені в дію згідно з Постановою КМ № 526 від 13.06.2012.

Порядок № 1078 та Постанова № 1013 не містять вказівок про те, що їх положення застосовуються до правовідносин щодо нарахування індексації за період до набрання нею чинності (тобто, зворотна дія в часі).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в розумінні Порядку № 1078 (в редакції від 24 березня 2008 року, чинній на час призначення позивача на посаду головного спеціаліста реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції) обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивача слід обраховувати з моменту її призначення на посаду головного спеціаліста реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції, тобто з 05.12.2011.

Із копій карток особового рахунку ОСОБА_1 за період з грудня 2011 року по березень 2013 року слідує, що підвищення розмірів заробітної плати позивача у зв`язку зі збільшенням посадового окладу відбулося в наступних місяцях: грудень 2011 року, січень 2012 року, квітень 2012 року, липень 2012 року, жовтень 2012 року, грудень 2012 року, січень 2013 року, що стало підставою для визначення відповідачем цих місяців «базовими» (а.с.29-39).

Проте, згідно з даними Держстату України за спірний період з 05.12.2011 по 20.03.2013 індекс споживчих цін не перевищував 101%, відтак правових підстав для нарахування індексації заробітної плати за період з 05.12.2011 по 20.03.2013 в головного управління юстиції не було.

Посилання скаржника на постанову КМУ від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», якою визначалися розміри посадових окладів, є безпідставним, оскільки до 15.12.2015 індексація заробітної плати визначалась індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а не від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для проведення перерахунку та виплати індексації заробітної плати позивачу за період з 25.12.2011 по 20.03.2013 із застосуванням лютого 2008 року як базового місяця.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 140/3847/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.