Справа № 480/8415/22
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2023 року Справа № 480/8415/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8415/22
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області
про визнання рішення та дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просить:
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 01.01.1996 року по 31.10.2000 роки та період роботи з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року як період здійснення підприємницької діяльності.
3. Призначити пенсію з урахуванням зарахованих вищезазначених періодів роботи та провести перерахунок пенсії, починаючи з 18.03.2022 року з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в березні 2022 року після досягнення пенсійного віку, позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до Конотопського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.
Окрім того, листом Головного управління Пенсійного фонду у Сумській області від 14.09.2022 року відмовлено в зарахуванні періоду з 01.01.1996 року по 31.10.2000 року у зв`язку з тим, що відсутня інформація про те, що в цей період позивачка здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою.
Позивачка зазначила, що постійно і безперервно, починаючи з 04 травня 1994 року працювала та була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Крім цього, згідно відповіді Головного управління ДПС в Сумській області від 22.02.2022 року, з 01.012012 року та по теперішній час позивачка перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Ухвалою суду від 03.01.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачу (Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області) копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до електронного кабінету, документ доставлено 03.01.2023 (а.с. 31). У встановлений судом строк відповідач відзив не надав.
В результаті опрацювання наданої позивачем заяви від 01.07.2022 та документів для здійснення перерахунку пенсії, органом Пенсійного фонду України не враховано період ведення підприємницької діяльності з 01.01.1996 по 31.10.2000 та з 01.06.2021 по 31.12.2021, оскільки відповідно до поданих даних на застраховану особу за вказаний період відсутня сплата страхових внесків.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, правових підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 немає, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 33-35).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 01.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії, що не заперечувалось відповідачами.
Підставою для відмови у перерахунку пенсії зазначено, що згідно поданих документів врахувати період підприємницької діяльності з 01.06.2021 по 31.12.2021 неможливо, так як відповідно поданих даних на застраховану особу за вказаний період відсутня сплата страхових внесків.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1996 року по 31.10.2000 роки; період здійснення підприємницької діяльності та період роботи з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3-1 розділу XV Закону № 1058-ІV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно із пунктом 4 Порядку №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.05.1994 зареєстрована, як фізична особа-підприємець (а. с. 4-5).
Згідно листа Головного управління ДПС у Сумській області №1562/6/18-28-27-03-05 від 22.02.2022, позивач:
- в період з 04.05.1994 перебував на загальній системі оподаткування;
- в період: 2000 року (листопад, грудень), 2001 (лютий, березень, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень), 2002 (січень-грудень), 2003 (березень, квітень, травень, червень, вересень, грудень), 2004 (лютий-грудень), 2005 (січень-грудень), 2006 (січень-грудень), 2007 (січень-грудень), 2008 (січень-серпень, жовтень -грудень), 2009 (січень-червень, серпень-грудень), 2010 (січень-вересень), 2011 (лютий-травень, серпень) перебував на фіксованому податку.
В періодах не сплати фіксованого податку перебував на загальній системі оподаткування (а.с. 18);
У свою чергу, суд звертає увагу, що відповідачами не враховано вищевикладене при визначенні страхового стажу позивачу .
Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період з 01.06.2021 року по 31.12.2021, суд зазначає наступне.
Згідно листа Головного управління ДПС у Сумській області №5585/6/18-28-24-06-05 від 13.10.2022, за період червень-грудень 2021 року в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 здійснювала сплата єдиного внеску:
-16.06.2021 р. розрахунковим документом № Н916193 в сумі 1320.00 грн.;
-16.07.2021 р. розрахунковим документом № 1029305 в сумі 1320,00 грн.;
-18.08.2021 р. розрахунковим документом № 1152746 в сумі 1320,00 грн.;
-21.09.2021 р. розрахунковим документом № 1273580 в сумі 1320,00 грн.;
-20.10.2021 р. розрахунковим документом № 1370054 в сумі 1320,00 грн.;
-19.11.2021 р. розрахунковим документом № 1477663 в сумі 1320,00 грн.;
-21.12.2021 р. розрахунковим документом № 1582235 в сумі 1430,00 грн. (а.с.9-10).
Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами факт здійснення підприємницької діяльності у період з 01.01.1996 року по 31.10.2000 року та з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протиправно прийнято оскаржуване рішення про відмову у перерахунку стажу роботи.
З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання неправомірним та скасування оскарженого рішення органу Пенсійного фонду України із зобов`язанням відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 01.01.1996 року по 31.10.2000 роки та період роботи з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року як період здійснення підприємницької діяльності та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 18.03.2022 року з урахуванням виплачених сум.
Згідно положень статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що наведені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, суд зазначає, що обов`язковою ознакою рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. Прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій.
З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб`єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені в процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.
Враховуючи вказане, приймаючи до уваги, що судом дано правову оцінку дій відповідача на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення під час винесення оскаржуваного рішення, визнання протиправним та скасування даного рішення є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, що у повній мірі відновлює порушене право, а тому суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУПФУ в Сумській області, відмовити.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 496,20грн..
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання рішення та дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 01.01.1996 року по 31.10.2000 роки та період роботи з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року як період здійснення підприємницької діяльності.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з 18.03.2022 року з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук