Справа № 640/23100/21
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року

м. Київ

справа № 640/23100/21

адміністративне провадження № К/990/24102/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року (суддя Каракашьян С.К.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року (колегія у складі суддів Кузьмишиної О.М., Ганечко О.М., Лічевецького І.О.)

у справі № 640/23100/21

за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Публічного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій"

про зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2021 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду з позовом до ПАТ "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій", у якому просив зобов`язати відповідача привести до початкового стану земельну ділянку на вул. Є. Маланюка (Степана Сагайдака) 101 у Дніпровському районі м. Києва, на якій розташована обслуговуюча споруда.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 31.01.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2022, відмовив у задоволенні позову.

3. 02.09.2022 Департамент з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати попередні судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

4. Ухвалою Верховного Суду від 22.09.2022 відкрито касаційне провадження у справі.

5. Відповідач клопотав про розгляд справи за його участі та про закриття касаційного провадження, однак ухвалами Верховного Суду було відмовлено у задоволенні таких клопотань.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами встановлено, що Департамент з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до наказу від 01.03.2021 №305 на підставі депутатського звернення депутата Київської міської ради А. Шаповала від 19.02.2021 №08/279/09/067-42 у період з 03.03.2021 по 17.03.2021 провів позапланову перевірку дотримання ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій», ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва: «Реконструкція водної станції та обслуговуючих споруд з облаштуванням елементів благоустрою та берегоукріпленням на вул. Євгена Маланюка (Степана Сагайдака) 101 у Дніпровському районі міста Києва» (далі - об`єкт будівництва).

7. В акті перевірки від 06.04.2021 зазначено про виявлення таких порушень:

1. Підрядна організація ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» виконує будівельні роботи з порушенням п. 6.2.1., 6.2.6. ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення», а саме: об`єкт будівництва не огороджений; біля в`їзду на будівельний майданчик відсутня схема руху автотранспорту; не огороджено зони з постійно діючими небезпечними виробничими умовами (місця поблизу перепадів по висоті 1.3. м більше).

2. Підрядна організація ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» веде виконавчу документацію з порушенням п. 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», п. 7.2.2. ДБН В.1.3-2:2010 «Система забезпечення точності геометричних параметрів у будівництві. Геодезичні роботи у будівництві», а саме: в актах на закриття прихованих робіт невірно зазначена назва об`єкта будівництва; в журналі загальних робіт на титульному аркуші відсутні підписи уповноваженої особи будівельної організації, що відповідають за будівництво об`єкта та головного інженера проекту; не заповнено основні показники об`єкта, що будується; не заповнений перелік актів проміжного прийняття відповідальних конструкцій і актів на закриття прихованих робіт; на виконавчих геодезичних схемах відсутній підпис головного інженера підрядної організації.

3. Замовником будівництва ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій» змінено відповідальну особу за проведенням авторського нагляду, про що не повідомлено Департамент в термін передбачений законодавством, чим порушено ч. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

4. ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» передало замовникові ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій» проектну документацію «Реконструкція водної станції та обслуговуючих споруд з облаштуванням елементів благоустрою та берегоукріпленням по вул. Маланюка, 101 у Дніпровському районі м. Києва» розроблену із порушенням абз. 2 ст. 26 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 26, ч. 1 ст. 29, абз. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 п. 9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 №45 (зі змінами), п. 3.17., 4.1. ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», а саме: в проектній документації відсутня пояснювальна записка, яка відноситься до затверджених текстових матеріалів, що не допускається відповідно до ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»; замовником будівництва ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій» в ході перевірки не надано інженерні, геологічні обрахування та інструментальне обстеження будівлі, також зазначені вище обрахування не передбачалось згідно п. 10 завдання на проектування, що не допускається відповідно ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

5. Проектна документація розроблена без основних складових вихідних даних, а саме: містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва.

6. Будівництво обслуговуючої споруди ведеться поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :66:105:0002, на земельній ділянці, яка не належить замовникові будівництва ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій».

8. Щодо ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій» та ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» видано обов`язкові до виконання приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06.04.2021 та про зупинення підготовчих і будівельних робіт від 06.04.2021.

9. З 07.07.2021 по 20.07.2021 Департамент провів повторний позаплановий захід державного контролю з метою перевірки факту виконання приписів від 06.04.2021. Актом перевірки від 20.07.2021 встановлено, що ПрАТ «ДКБМК» не виконало вимоги припису від 06.04.2021 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та припису від 06.04.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті до усунення допущених правопорушень.

10. Позивач вважає, що вимоги приписів про усунення порушень відповідачем не виконано, а нове будівництво здійснюється на земельній ділянці, яка відповідачу не належить. Це стало підставою для звернення до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не виконав приписи про усунення порушень вимог містобудівного законодавства, а у декларації виявлено неправдиві відомості, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом. Зокрема, будівництво здійснюється без містобудівних умов та обмежень, на земельній ділянці, яка не належить ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» та без належним чином складеної та затвердженої проектної документації.

Позивач вважає, що відповідач здійснює не реконструкцію водної станції та обслуговуючих споруд, а нове будівництво, оскільки обслуговуюча споруда не прийнята в експлуатацію. За таких умов, на думку позивача, проектна документація розроблена без основних складових - без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

12. Відповідач позовні вимоги заперечив. Пояснив, що він здійснює не нове будівництво, а реконструкцію об`єкта, який введено в експлуатацію, на підставі належним чином затвердженої проектної документації, що виключає віднесення об`єкта будівництва до самочинного. Також відповідачем було надано докази укладення 19.11.2021 договору оренди земельної ділянки. Крім того, позивач порушив процедуру перевірки.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що будівля водної станції знаходиться у межах земельної ділянки із кадастровим номером :66:105:0002, що підтверджується витягом з топоплану М 1:500. Земельна ділянка перебуває у користуванні ПрАТ «Дарницький завод будівельних матеріалів та конструкцій» на підставі договору оренди земельних ділянок від 14.03.2006 та договору про укладення договору оренди земельних ділянок на новий строк 19.11.2021.

Акти перевірки позивача від 06.04.2021 та від 20.07.2021 не містять зауважень щодо будівлі водної станції.

Окрім реконструкції самої будівлі водної станції, проектом також передбачено реконструкцію гідротехнічної споруди - причалу. У завданні на проектування від 27.04.2017 на цей об`єкт передбачено влаштування навісу над причальною площадкою з елементами благоустрою.

У пояснювальній записці зазначено, що проектом передбачено влаштування елементу благоустрою - навісу на існуючому причалі, який складається з колон та перекриття. Навіс на існуючому причалі є майданчиком для очікування мешканцями міста Києва маломобільних катерів та лодок, а також несе функцію оглядового майданчику. Під елементами благоустрою розуміється влаштування сходів до причалу. Реконструкція обслуговуючої споруди відбувається без зміни геометричних меж існуючого та введеного в експлуатацію причалу.

Суди встановили, що причал, на якому відбувається реконструкція шляхом влаштування навісу, є власністю ПрАТ «ДКБМК», що виключає застосування статті 376 ЦК України та частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на які посилається позивач.

Планом земельної ділянки від 26.11.1957 на березі Русанівської протоки було передбачено відведення Дарницькому комбінату у користування земельної ділянки площею 31 на 3307 кв.м під територію комбінату з границею від урізу води. Рішенням №1742 виконкому Київської міської ради трудящих від 15.10.1957 Дарницькому комбінату дозволено реконструкцію та поширення комбінату на Русанівській протоці у зв`язку з будівництвом нових цехів, зобов`язано замостити та укріпити берегову полосу вздовж протоки згідно погодженого проекту.

Проектом будівництва причалу було передбачено будівництво причальної набережної, з будівництвом технологічної лінії переміщення піску, конвеєрного тракту, підкранових шляхів з рухом портального крану, прожекторної мачти, складу зберігання та електропідстанції. Конвеєрний тракт довжиною 110 м від причалу та урізу води влаштовано на монолітних фундаментах з влаштуванням монолітного пандусу, що є капітальними спорудами.

Проектно-кошторисна документація на будівництво вказаного об`єкту розроблена Українським державним проектним інститутом «Укргіпрорічтранс» та затверджена Київським міськвиконкомом 23.12.1985 №1014.

Зібрані у справі докази підтверджують, що обслуговуюча споруда є причалом та введена в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 29.12.1990. Рішенням Виконкому Київської міської ради народних депутатів № 34 від 29.01.1991 затверджено акт приймання в експлуатацію причалу.

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий комплекс від 21.06.2001 будівля водної станції належить ПрАТ «ДКБМК». Майновий комплекс загальною площею 27425,8 кв.м з будівлями та допоміжними спорудами за адресою Степана Сагайдака, 101 у м. Києві зареєстровано 27.06.2001 за ВАТ «ДКБМК».

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 000, об`єкт нерухомого майна складається з літ. «Х» - будівля водної станції площею 105 кв.м, літ. «Цифра Х-1» - труба площею 74.6 кв.м, літ. «Цифра Х-ІІ» - гідротехнічна споруда з під`їзним шляхом портального крану площею 2266,8 кв.м., літ «Цифра Х-ІІІ» - гідротехнічна споруда площею 56,0 кв. м за адресою м. Київ вул. Маланюка Евгена, 101 (кол.С.Сагайдака, 101) належить ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій».

Таким чином, відповідачу на праві власності належать будівля водної станції з обслуговуючими спорудами площею 2502,4 кв.м.

Доводи позивача про відсутність у замовника будівництва містобудівних умов та обмежень на об`єкт будівництва суди визнали безпідставними, оскільки відповідач проводить реконструкцію гідротехнічної споруди. У п.п.7, 25, 28 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 289 від 06.11.2017, передбачено, що реконструкція водозахисних дамб, каналів, берегоукріплення (за винятком водойм - джерел господарсько-питного водопостачання) з облаштуванням елементами благоустрою та гідротехнічних споруд, не потребує надання містобудівних умов та обмежень.

Матеріали справи містять докази належності позивачу будівлі водної станції - оцінний акт та експлікація, складені Київським міським бюро технічної інвентаризації 14.12.2001, які містять посилання на те, що будівля побудована у 1955 році.

Зважаючи на вищенаведене, суди дійшли висновку, що будівництво не має ознак самочинного, а тому у задоволенні позову відмовили.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

14. Як на підставу касаційного оскарження позивач покликається на відсутність висновку щодо застосування норм права у питанні наявності або відсутності у суб`єкта містобудування обов`язку отримувати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва при виконанні на земельній ділянці будівельних робіт з влаштування монолітної залізобетонної плити, залізобетонних колон, плити перекриття та парапетів.

Позивач також покликається на неврахуванням судами попередніх інстанцій при вирішенні спору висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постановах від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, від 13.05.2020 у справі №802/3826/14, від 07.10.2020 у справі № 802/3825/14, від 21.10.2020 у справі №420/228/19, від 28.05.2021 у справі №320/5528/18, від 06.10.2021 у справі №140/2150/18 та від 16.02.2022 у справі №813/3081/18.

Позивач стверджує, що буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді Окружним адміністративним судом міста Києва справ №640/12786/21 та №640/12784/21 за позовом ПАТ "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" та ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" про скасування приписів та постанов, винесених Департаментом за результатами позапланових перевірок на об`єкті будівництва на вул. Є. Маланюка (Степана Сагайдака) 101 у Дніпровському районі м. Києва; справи № 640/16685/21 за позовом Департаменту про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт: "Реконструкція водної станції та обслуговуючих споруд з облаштування елементів благоустрою та берегоукріплення по вул. Маланюка, 101 у Дніпровському районі м. Києва". Також покликається на те, що порушене у касаційній скарзі питання має фундаментальне значення для правозастосовної практики.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач виконує нове будівництво споруди, яка відповідно до наданих позивачем фотоматеріалів не існувала станом на травень 2017 року та червень 2020 року, і таке будівництво неправильно ототожнено із реконструкцією водної станції та обслуговуючих споруд. При цьому, будівельні роботи виконуються за межами земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача.

Суди попередніх інстанцій не оцінили вказані аргументи та не дослідили відповідні докази.

15. Відповідач у відзиві покликається на правомірність рішень судів попередніх інстанцій. Вважає, що доказів, які б свідчили про нове будівництво, позивач не надав. Натомість доведено законність набуття та реєстрації права власності відповідачем на будівлю водної станції та причалу. Оскільки будівельні роботи виконуються щодо існуючих об`єктів нерухомого майна та на їх основі, такі роботи, на думку відповідача, не можна кваліфікувати як нове будівництво.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.

17. Предметом позову є вимога про зобов`язання відповідача привести до початкового стану земельну ділянку, де розташована обслуговуюча споруда по вул. Є. Маланюка (Степана Сагайдака) 101 у Дніпровському районі м. Києва.

18. Підстави позову свідчать, що йдеться про знесення будівництва, яке позивач вважає самочинним через те, що: (1) проектна документація розроблена без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки і (2) будівництво ведеться на земельній ділянці, яка не належить замовникові будівництва ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій».

19. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI; у редакції, що діяла на час виникнення спору) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

20. Згідно із частиною 2 статті 38 Закону № 3038-VI за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

21. За змістом частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 7 цієї статті у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

22. Згідно із частиною 1 статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

23. За приписами частини 2 пункту 1 цієї статті у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

24. Отже, у випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною 7 статті 376 ЦК України та частиною 1 статті 38 Закону № 3038-VI.

25. Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити наявність підстав, з якими чинне законодавство пов`язує можливість знесення самочинного будівництва.

26. Тягар доказування наявності перелічених фактів та умов покладається на суб`єкта владних повноважень, що звертається до суду, проте їх перевірка здійснюється судом.

27. У справі, що розглядається, позивач наголошує, що будівництво обслуговуючої споруди ведеться відповідачем поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :66:105:0002, на земельній ділянці, яка не належить замовникові будівництва ПрАТ «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій».

28. Проте, суди встановили, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні ПрАТ «Дарницький завод будівельних матеріалів та конструкцій» на підставі договору оренди земельних ділянок від 14.03.2006 та договору про укладення договору оренди земельних ділянок на новий строк 19.11.2021.

29. Позивач у касаційній скарзі окремо зазначає, що ці факти не заперечує і не оскаржує. Натомість наполягає, що виявлена під час перевірки споруда знаходиться поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :66:105:0002 і не має жодного відношення до водної станції (як це зазначають суди).

30. Водночас, позивач не вказує на якій іншій земельній ділянці (з посиланням на кадастровий номер) знаходиться зазначений об`єкт та кому належить така ділянка. Тобто не підтверджує свої твердження належними доказами.

31. У той же час, суди попередніх інстанцій встановили, що спірний об`єкт будівництва знаходиться в межах розташування причалу, який є складовою належного відповідачу на праві власності майнового комплексу і знаходиться саме на земельній ділянці із кадастровим номером :66:105:0002.

32. Стосовно відсутності у замовника будівництва містобудівних умов та обмежень на об`єкт будівництва, суди обґрунтовано взяли до уваги п. 7 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 289 від 06.11.2017, за яким містобудівні умови та обмеження не надаються на реконструкцію водозахисних дамб, каналів, берегоукріплення (за винятком водойм - джерел господарсько-питного водопостачання) з облаштуванням елементів благоустрою (переїзди, експлуатаційні дороги) та гідротехнічних споруд на дамбах і каналах (водовипуски, шлюзи-регулятори, трубопереїзди тощо).

33. Суди встановили, що проект реконструкції передбачає реконструкцію гідротехнічної споруди - причалу. У завданні на проектування від 27.04.2017 на цей об`єкт передбачено влаштування навісу над причальною площадкою з елементами благоустрою, який складається з колон та перекриття. Навіс на існуючому причалі є майданчиком для очікування мешканцями міста Києва маломобільних катерів та лодок, а також несе функцію оглядового майданчику. Передбачено також влаштування сходів до причалу.

34. Таким чином, навіс, сходи до причалу є елементами благоустрою, складовими проекту "Реконструкція водної станції та обслуговуючих споруд з облаштування елементів благоустрою та берегоукріплення по вул. Маланюка, 101 у Дніпровському районі м. Києва", для реконструкції яких не передбачено отримання містобудівних умов та обмежень. Зазначені будівлі та споруди є у власності відповідача та розташовані на земельній ділянці, що перебуває в його користуванні. Суди належним чином мотивували висновки щодо належності навісу до складу об`єкта реконструкції.

35. Отже, вірним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що встановлені обставини справи виключають застосування до спірних відносин положень статті 376 Цивільного кодексу України, оскільки:

- об`єкт розміщений на земельній ділянці, що перебуває в користуванні замовника будівництва;

-об`єкт будується відповідно до проектної документації та декларації про початок будівельних робіт від 25.05.2017 № КВ 82;

- містобудівні умови та обмеження на реконструкцію, яку проводить відповідача, не надаються.

36. Виходячи з наведеного, Суд не знаходить правових підстав для висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача привести земельну ділянку до початкового стану.

37. Суд відхиляє покликання позивача на неврахуванням судами при вирішенні спору висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постановах від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, від 13.05.2020 у справі №802/3826/14, від 07.10.2020 у справі № 802/3825/14, від 21.10.2020 у справі №420/228/19, від 28.05.2021 у справі №320/5528/18, від 06.10.2021 у справі №140/2150/18 та від 16.02.2022 у справі №813/3081/18.

38. Правові висновки у наведених справах стосуються реалізації правового механізму знесення самочинного будівництва. Однак у справі, що розглядається, ознак самочинного будівництва суди не встановили. Отже, обставини справ є різними, що виключає можливість застосування вищенаведених правових висновків.

39. Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій. Доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

40. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року у справі №640/23100/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб