Справа № 200/190/23
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 січня 2023 року Справа №200/190/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

15.01.2023 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката Верченко О.О.) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом (позов зареєстрований в суді 18.01.2023 року), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні йому пенсії;

- скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії від 18.11.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити йому пенсію з 18.11.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з повним робочим днем під землею, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202, згідно із записами трудових книжок серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , - з 02.03.1995 року по 20.08.1996 року, з 27.08.1996 року по 29.08.1996 року, з 30.08.1996 року по 22.12.1998 року, з 09.08.1999 року по 20.05.2003 року, з 26.05.2003 року по 07.05.2007 року, з 22.05.2007 року по 30.11.2008 року, з 16.12.2008 року по 09.04.2009 року, з 06.04.2010 року по 18.11.2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів з дня вручення позивачу даної ухвали для усунення недоліків, а саме необхідно було:

- позовній заяві привести зміст позовних вимог у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в позовній вимозі про скасування рішення зазначити суб`єкта владних повноважень, якого вона стосуються (який прийняв оскаржене рішення), а також дату та номер оскарженого рішення;

- в позовній заяві зазначити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (такий перелік має відповідати доданим до позову документам).

У вказаній ухвалі також звернуто увагу позивача на те, що до поданих до суду документів в електронній формі слід додати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів або докази надсилання таких документів до електронних кабінетів інших учасників справи.

Представник позивача (адвокат) отримала копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 19.01.2023 року, що підтверджується повідомленням про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи (довідкою про доставку електронного листа), де відображено наступне: «документ доставлено до електронного кабінету: 19.01.23 11:45».

Відповідно до частини 7 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, позивач вважається таким, що отримав копію ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2023 року про залишення позовної заяви без руху 19.01.2023 року.

Між тим недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк в повному обсязі усунені не були.

Так, до суду не поданий позов, який би відповідав вимогам Кодексу адміністративного судочинства України. А подана до суду заява про усунення недоліків не свідчить про виконання вимог ухвали суду та процесуальних вимог в повному обсязі.

Щодо необхідності в позовній заяві привести зміст позовних вимог у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в позовній вимозі про скасування рішення зазначити суб`єкта владних повноважень, якого вона стосуються (який прийняв оскаржене рішення), а також дату та номер оскарженого рішення, і не усунення цього недоліку.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 Кодексу в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Кожний індивідуальний акт (рішення, наказ, тощо), що прийнятий в публічно-правових відносинах, містить суб`єкта владних повноважень, який його прийняв, дату прийняття та, за наявності, номер.

Суд приймає пояснення представника позивача, що викладені в поданій до суду заяві, про те, що їй та позивачу не відомо номер оскарженого рішення.

Разом з тим інші посилання є неприйнятними з наступних підстав.

Так, суб`єкт владних повноважень, який за результатами розгляду заяви позивача від 18.11.2022 року прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії (яке оскаржується в даній справі), і дата цього рішення, зазначені в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.12.2022 року № 18460-16505/К-02/8-0500/22, яким позивача повідомлено про прийняття вказаного рішення (у цьому листі зазначено: «Ваша заява від 18.11.2022 про призначення пенсії була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві… 26.11.2022 Вам було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.»). Копію вказаного листа додано до позову, що свідчить про обізнаність позивача та його представника про основні реквізити оскарженого рішення (суб`єкта владних повноважень, який його прийняв, та дату прийняття).

Посилання представника позивача (адвоката) на те, що в мотивувальній частині позовної заяви зазначено, що спірне рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, не спростовують того, що в прохальній частині позову (тобто в частині, яка містить зміст позовних вимог) в позовній вимозі про скасування рішення не зазначено суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення.

Посилання представника позивача (адвоката) на те, що відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, ніж зазначений позивачем, і суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, - є безпідставними, оскільки такі положення Кодексу стосуються дискреційних повноважень адміністративного суду під час вирішення спору по суті, а не повноважень на стадії одержання позовної заяви, що визначені статтею 171 цього Кодексу.

Наявність клопотання про витребування спірного рішення не звільняє позивача або особу, яка подала в його інтересах позов, від обов`язку зазначити в позовних вимогах суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення, а також дату оскарженого рішення, якщо такі дані йому відомі. А такі дані позивачу та його представнику відомі, що підтверджується викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і доданими до позову доказами (листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.12.2022 року № 18460-16505/К-02/8-0500/22).

З огляду на це відповідні посилання представника позивача є безпідставними.

Щодо необхідності в позовній заяві зазначити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (такий перелік мав відповідати доданим до позову документам), і свідомого не усунення цього недоліку.

Так, представник позивача (адвокат) послалася на те, що пункт 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не вимагає зазначати перелік документів в офіційно-діловому стилі української мови.

Вказані посилання є неприйнятним з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 року у справі №10-рп/99, зазначив, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Аналогічна позиція міститься, зокрема в постанові Верховного Суду України від 24.06.2014 року в справі № 21-227а14, в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №826/24325/15 (провадження № К/9901/8018/18), в ухвалі Верховного Суду від 07.06.2018 року в справі № 820/2745/18 (провадження №К/9901/52237/18).

Отже, всі документи, що подаються до суду, мають бути викладені на державній (українській) мові, або містити переклад на державну мову українську.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно з наведеними положеннями законодавства зазначений перелік має бути викладений в позовній заяві на українській мові.

Замість цього, в позовній заяві міститься перелік додатків, назва яких не відповідає офіційно-діловому стилю української мови (наприклад, зазначено, що додано: «1тр 1ст.jpg.», «1тр 2-3ст.jpg.», «1тр 4-5ст.jpg.», «1тр 6-7ст.jpg.», «1тр 8-9ст.jpg.», «1тр 10-11ст.jpg.», «1тр 12-13ст.jpg.», «тр 1ст.jpg.», «тр 2-3ст.jpg.», «тр 4-5ст.jpg.», «тр 8-9ст.jpg.», «тр 10-11ст.jpg.», «тр 14-15ст.jpg.», «тр 16-17ст.jpg., «ИНН.jpg.»).

З огляду на наведене такий перелік не міг бути прийнятий судом як перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Пропозиція суду виправити вказаний недолік не призвела до відповідного результату.

Вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Неприйнятними є і посилання представника позивача (адвоката) на відмову у відкритті провадження та відмову у доступі до правосуддя, оскільки ухвала про відмову у відкритті провадження в даній справі судом не виносилася, а залишення адміністративної позовної заяви без руху для її приведення у відповідність до вимог процесуального законодавства прямо передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк позовна заява повертається позивачеві.

Отже, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Суд також звертає увагу представника позивача (адвоката) на те, що згідно з частиною 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 45 цього Кодексу учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21) вказано, що: «у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі.».

Керуючись частиною 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 27 січня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда