Справа № 376/1151/19
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1151/19
Провадження № 2-а/376/21/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі судового засідання Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича про визнання дій відповідача не правомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 71233,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора з паркування управління безпеки Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича про визнання дій відповідача не правомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 71233.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 02 травня 2019 року він отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ71233, складену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом З.О.

Соболь Б.В. вважає, що інспектор Павлик З.О. постанову на нього склав необгрунтовано, оскільки 18.04.2019 року у м. Львів він не був, так як в цей день брав участь у слідчих діях, як захисник, в слідчому ізоляторі м. Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_2 (вручення зміненої підозри та обвинувального акту, тобто він не вчиняв адміністративного правопорушення у якому його звинувачує інспектор Павлик З.О.

18.04.2019 року автомобілем позивача в м. Львів користувався його родич, але про те, що на позивача, як на власника автомобіля, накладено адміністративне стягнення, не повідомляв.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року у справі №1-34/2010 судом встановлено, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 14-1, частину шосту статті 258 КУпАП, та зазначив, зокрема, наступне: «адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Положення статтей КУпАП визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення».

Таким чином, не можна притягати до адміністративної відповідальності власника транспортного засобу, який адміністративного правопорушення не вчиняв.

На підставі вищ викладено позивач просить суд :

Поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення (постанова вступила в силу в день отримання 02.05.2019 року, 10 днів минуло 12.09.2019 року (вихідний день), а тому 13.09.2019 року останній день оскарження).

Визнати дії інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18.04.2019 р. ЛВ71233 на нього неправомірними.

Скасувати постанову ЛВ71233 від 18.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн., винесену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом Захаром Орестовичем і закрити справу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву в якій вказав, що просить розглядати справу без його участі. На позові наполягає та просить суд його позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що зміст позовної заяви не відповідає фактичним обставинам справи та просить відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом З.О., складено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 71233 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510,00 грн. (а.с.4), а саме 18.04.2019 року у м. Львів по вул. Коперника , 38, о 13 год. 04 хв. Водій транспортного засобу Кіа, модель Cerato, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинка заборонена» і суттево перешкоджає дорожньому руху, чим порушив п. 8.4, 33.3.34, 15,10 «а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а. с. 4).

02 травня 2019 року позивач отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ71233, складену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом З.О., що підтверджується поштовим конвертом (а.с.7).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 18.04.2019 року у м. Львів не був, так як в цей день брав участь у слідчих діях, як захисник, в слідчому ізоляторі м.Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_2 (вручення зміненої підозри та обвинувального акту, що підтверджується копією обвинувального акту від 18.04.2019 року (а.с.5), тобто він не вчиняв адміністративного правопорушення у якому його звинувачує інспектор ОСОБА_3

18.04.2019 року автомобілем позивача в м. Львів користувався родич позивача, але про те, що на позивача, як на власника автомобіля, накладено адміністративне стягнення, відповідачем не повідомлялося.

За ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки достатніх та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 3 КУпАП, посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила та інших доказів суду не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 3 КУпАП , суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 3 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Також, судом встановлено, що саме ОСОБА_1 в день вчинення адміністративного правопорушення не перебував в м. Львів, а тому не мав можливості фізично вчинити правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також слід зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року за № 7460/03.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Також, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки постанова вступила в силу в день отримання позивачем 02.05.2019 року, 10 днів минуло 12.05.2019 року (вихідний день), а тому 13.05.2019 року останній день оскарження, в який позивач і звернувся до суду з позовом.

Керуючись ст. ст. 77, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, ст. ст. 247,245,246,251,280,288 КУпАП суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича про визнання дій відповідача не правомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 71233- задовольнити в повному обсязі.

Поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення (постанова вступила в силу в день отримання позивачем 02.05.2019 року, 10 днів минуло 12.05.2019 року (вихідний день), а тому 13.05.2019 року останній день оскарження).

Визнати дії інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18.04.2019 р. ЛВ71233 на ОСОБА_1 неправомірними.

Скасувати постанову ЛВ71233 від 18.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн., винесену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом Захаром Орестовичем і закрити справу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. М. Коваленко