Справа № 520/6228/22
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

17 січня 2023 року № 520/6228/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лапіної Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Дягілева О.В.,

представника відповідача - Гвоздецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати наказ № 315 о/с від 06.07.2022 року Головного управління Національної поліції в Харківський області про звільнення ОСОБА_1 , з посади начальника сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказ відповідача № 315 о/с від 06.07.2022 року про його звільнення з посади начальника сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки рапорт на звільнення він написав без попередження прямого начальника, тобто начальника Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, в самому рапорті вказав про власне звільнення, але будь-яку причину не вказував. Відтак, звільнення позивача відбулось із порушенням процедури, а отже він підлягає поновленню на посаді.

Ухвалою суду від 11.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано, що позивач 05.07.2022 року самостійно звернувся до відповідача із рапортом про звільнення за власним бажанням, в якому просив звільнити його з 07.07.2022 року. За результатом розгляду зазначеного рапорту з огляду на відсутність заперечень стосовно звільнення позивача з вказаної ним дати було у відповідності до норм діючого законодавства видано наказ № 315 о/с від 06.07.2022 року. Не зазначення позивачем підстави звільнення не може бути перешкодою для звільнення, а доводи стосовно того, що рапорт позивачем був написаний під примусом працівників кадрового забезпечення Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області є надуманими, необґрунтованими та не підтвердженими.

Ухвалою суду від 02.11.2022 року, зокрема, розгляд справи №520/6228/22 за вищевказаним позовом ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на посаді начальника сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.07.2022 № 315 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», з 07 липня 2022 року.

У позовній заяві позивачем вказано, що його звільнення є безпідставним, а наказ таким, що підлягає скасуванню, оскільки такий було видано з порушенням встановленого порядку.

Так, позивачем у позовній заяві вказано, що у ніч на 04.07.2022 року стосовно нього з боку невідомих чоловіків у військовій формі був скоєний злочин, який полягав в тому, що йому були нанесені тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів по голові та тілу, при цьому були відібрані гроші та поясний ремінь. Від ударів, як вказує позивач, він втрачав свідомість, а потім дуже погано себе відчував, після чого чоловік, який його бив та забирав гроші і ремінь, викликав поліцію.

Після приїзду працівників поліції позивача було доставлено до Відділу поліції № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, де він розповів, що сталося, але писати заяву не міг, бо в нього дуже боліла голова та він був на межі втрати свідомості, після чого його відвезли додому. В поліції, як зазначає позивач, він вказав на чоловіка, котрий його бив та пограбував, але був впевнений, що його усна заява була зареєстрована і чекав виклику до поліції найближчими днями.

Під час розгляду справи позивачем було повідомлено про те, що 05.07.2022 його було запрошено працівниками відділу кадрового забезпечення райвідділу, які повідомили, що за те, що сталося в ніч на 04.07.2022 року його звільнять з поліції, та вимусили написати рапорт про звільнення за власним бажанням. Зазначені обставини, як вказав позивач, відбувались в приміщенні Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Одночасно позивачем вказано, що причини, які перешкоджають виконанню службових обов`язків, про наявність поважних причин, які перешкоджають проходженню публічної служби ним не вказувались, у зв`язку із чим відповідач був позбавлений підстав для встановлення їх наявності та оцінки поважності їх характеру. При цьому, коли позивач писав рапорт про звільнення, відчував себе дуже погано, не надавав належну оцінку тому, що коїться та які наслідки настануть, оскільки весь час почував себе погано з огляду на постійний головний біль.

В подальшому, як вказано позивачем, 07.07.2022 року зранку він з огляду на обставини того, що обхідний лист йому не вручався, а рапорт про звільнення був написаний під психічним тиском, під час поганого самопочуття, та не відповідає його бажанням, написав рапорт про те, щоб розгляд його рапорту про звільнення від 05.07.2022 року не здійснювався та зареєстрував останній в канцелярії ГУНП, після чого сповістив про вказане працівників кадрового забезпечення райвідділу та повернувся до роботи.

Позивачем вказано, що того ж дня, тобто 07.07.2022 року він перебував на роботі та йому стало зле - нестерпно боліла голова та майже втрачав або втрачав свідомість, з огляду на що викликав невідкладну медичну допомогу. Медичними працівниками, які приїхали за викликом, було доправлено позивача до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. А.І. Мещанінова, де позивач і вказав про своє самопочуття. Пізніше до медичного закладу прибув співробітник поліції, а саме Відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, з яким позивач поїхав до Відділу поліції № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, де він вже в письмовій формі написав заяву про те, що сталося у ніч на 04.07.2022 року, після чого повернувся до роботи.

Також, позивачем зазначено, що 11.07.2022 року він звернувся за медичною допомогою до поліклініки ГУНП, а потім до Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради.

При цьому, як зазначив позивач, 06.07.2022 року, 07.07.2022 року та 08.07.2022 року він прибув до місця несення служби, від роботи його усунуто не було, але тільки 09.07.2022 року йому зателефонувала робітник відділу кадрового забезпечення ОСОБА_2 , яка повідомила, що наказом від 06.07.2022 року його було звільнено зі служби в поліції.

Позивачем під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що наказ відповідача від 06.07.2022 № 315 о/с є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки до закінчення визначеного у пункті 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114 строку служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови зазначення в рапорті дати звільнення і причин неможливості продовження служби та якщо між поліцейським та органом уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється. Звільнення його за рапортом про звільнення за власним бажанням без зазначення причин, що перешкоджають подальшому виконанню службових обов`язків та без узгодження дати звільнення до закінчення тримісячного строку є порушенням норм Положення № 114.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Підстави для звільнення зі служби в поліції визначені статтею 77 Закону № 580-VIII, пунктом 7 частини 1 якої визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Приписами частини 1 статті 60 Закону № 580-VIII визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Пунктом 4 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114).

Це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з підпунктом «ж» пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Згідно пункту 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Верховний Суд України в постанові від 24 червні 2014 року у справі №21-241а14 зазначив, що така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні (стаття 38 КЗпП), обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

У вказаному судовому рішенні Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою в межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Відтак, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника міліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення, є правомірною.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 12 серпня 2019 року у справі №810/3376/16, від 5 вересня 2019 року у справі №820/5844/16, від 22 жовтня 2019 року у справі №804/4997/17, від 22 листопада 2019 року у справі №813/740/17, від 20 грудня 2019 року у справі №826/375/17, від 5 лютого 2020 року у справі №819/744/16, від 20 травня 2020 року у справі №804/868/16, від 30 вересня 2020 року у справі №826/16621/17, від 14 січня 2021 року у справі №822/1093/18, від 9 лютого 2021 року у справі №826/10404/16, від 23 червня 2021 року у справі №813/740/17, від 11 серпня 2021 року у справі №826/7075/16, які по суті основуються на згаданому правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 червні 2014 року у справі №21-241а14.

Натомість, за змістом наведеного законодавчого припису, до закінчення тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк. У разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі №815/1490/16, від 22 листопада 2019 року у справі №813/740/17, від 15 лютого 2021 року у справі № 160/3607/19.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що звільнення позивача відбулось на підставі рапорту останнього від 05.07.2022 року.

Відтак, судом під час розгляду справи встановлено, що 05.07.2022 начальник сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майор поліції Павлов Владислав Павлович, власноручно написав рапорт, адресований начальнику ГУНП в Харківській області генералу поліції третього рангу Тимошку В. з проханням звільнити його зі служби в Національній поліції України за п. 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, з 07.07.2022 року.

З дослідження в судовому засіданні вказаного рапорту встановлено, що останній містить в собі зазначення зокрема про те, що звільнення ОСОБА_1 просить провести без його присутності.

Сторонами було повідомлено суду про те, що вказаний рапорт заявник подав до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Керівником Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області полковником поліції Плотніковим Д. на рапорті Павлова В.П. була зроблена відповідна резолюція: «Клопочу по суті рапорту».

В подальшому, як було повідомлено під час розгляду справи представником відповідача, рапорт був направлений до Управління кадрового забезпечення, що підтверджується супровідним листом від 06.07.2022 за № 3063/119-61/2022, на якому також міститься відбиток штампу УКЗ ГУНП в Харківській області від 06.07.2022 № 1784 вс, що підтверджує його отримання адресатом.

За результатом розгляду рапорту Павлова В.П. від 05.07.2022, начальником ГУНП в Харківській області, на ньому була написана резолюція «УКЗ до наказу» та підтверджено підписом.

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області після отримання вказівки керівника 06.07.2022 року було видано наказ від 06.07.2022 № 315 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 07.07.2022 року.

Відтак, враховуючи вищевикладене суд зазначає, відповідачем було звільнено позивача наказом від 06.07.2022 року з 07.07.2022 року, тобто до закінчення тримісячного строку, встановленого пунктом 68 Положення №114, з огляду на те, що позивачем самостійно у поданому рапорті було вказано зазначену дату, тобто 07.07.2022 року як бажану для звільнення його зі служби в поліції.

В той же час, доводи позивача стосовно того, що відповідачем було позбавлено його можливості скористатися своїм правом на відкликання поданого рапорту про звільнення за власним бажанням не можуть вважатися судом належними та обґрунтованими з огляду на обставини того, що позивач самостійно визначив дату звільнення як 07.07.2022 року у поданому до відповідача рапорті від 05.07.2022 року.

При цьому, позивач також мав можливість ще 06.07.2022 року звернутися до відповідача із відповідним рапортом про відкликання рапорту від 05.07.2022 року, проте із таким рапортом позивач звернувся до відповідача лише 07.07.2022 року, тобто вже після видання наказу про його звільнення.

Водночас, посилання позивача на обставини того, що його примушували до написання рапорту про звільнення зі службу в поліції під час розгляду справи не було підтверджено належними та допустимими доказами, як і доводи позивача стосовно того, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення.

Стосовно доводів позивача щодо того, що ним не було вказано у поданому до відповідача рапорті причин, що перешкоджають виконанню ним службових обов`язків, про наявність поважних причин, які перешкоджають проходженню публічної служби не вказував з огляду на що відповідач був позбавлений підстав для встановлення їх наявності та оцінки поважності їх характеру, суд зазначає, що під час розгляду справи представником відповідача було надано пояснення, в яких вказано, що у відповідача були відсутні заперечення стосовно дати вказаної позивачем у поданому рапорті, у зв`язку з чим такий рапорт і було задоволено.

Відтак, враховуючи надані під час розгляду справи сторонами пояснення, суд зазначає, що з огляду на зміст норм права, які регулюють спірні правовідносини, слід дійти висновку про те, що оскільки відповідач не мав заперечень проти вказаної позивачем самостійно у рапорті дати його звільнення, що фактично є узгодженням сторонами звільнення у строк менший ніж три місяці, то загалом не зазначення позивачем в рапорті причин, що зумовили подання такого рапорту не є перешкодою для задоволення відповідачем рапорту позивача.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача було проведено відповідачем у відповідності до норм діючого законодавства, що свідчить про правомірність наказу № 315 о/с від 06.07.2022 року Головного управління Національної поліції в Харківський області, у зв`язку з чим такий скасуванню не підлягає.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про скасування наказу та поновлення на посаді - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2023 року.

Суддя Мельников Р.В.