Справа № 240/1110/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

26 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/1110/23

категорія 112010201

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

установив:

11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови нарахувати доплату до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок та виплату.

Ухвалою суду від 16 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску процесуального строку.

24 січня 2023 року позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що про порушення прав йому стало відомо з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27 грудня 2022 року. Окрім цього, позивач зазначає, що пропуск строку також зумовлено воєнною агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Суд, надаючи оцінку наведеним доводам, зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що шестимісячний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Суд наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах. Зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. Отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Окрім того, Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема від 08 серпня 2019 року у справі №127/13736/16-а зазначив, що «незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.».

Відтак посилання позивача на отримання листа відповідача як на поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд до уваги не приймає.

Суд ураховує, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 №2102-ІХ , із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Запровадження воєнного стану є безумовною підставою, яка відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

Разом з тим, питання поновлення строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

Посилання позивача як на причину пропуску строку введенням в Україні воєнного стану, суд уважає необґрунтованою, оскільки із поданої позивачем заяви не зрозуміло, як саме воєнний стан вплинув на неможливість подання позовної заяви до суду в межах установленого строку.

З огляду на викладене, позивачем не указано непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які у сукупності із введенням воєнного стану, не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто в установлений законом процесуальний строк подання позову, а також коли саме такі труднощі припинили своє існування, що і зумовило звернення до суду з відповідним позовом.

Суд уважає, що позивачем не наведено у заяві про поновлення строку звернення до суду від 24 січня 2023 року поважних та об`єктивних причин пропуску строку, а тому не визнає поважними підстави його пропуску.

Згідно з частинами 2, 3 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на вчинення позивачем дій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд уважає за необхідне продовжити строк для усунення визначених в ухвалі від 16 січня 2023 року недоліків на п`ять днів з дати отримання копії даної ухвали.

При цьому, позивачу необхідно зазначити як саме уведення воєнного стану на території України або ж ведення воєнних дій перешкоджало звернутися до суду у визначений Кодексом адміністративного судочинства України строк або навести інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 121, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 24 січня 2023 року про поновлення пропущеного процесуального строку відмовити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду, зазначені у заяві ОСОБА_1 , неповажними.

Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву у відповідній частині буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Окис