Справа № 260/1795/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1795/22 пров. № А/857/14158/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Луцович М.М.,

час ухвалення рішення: 08:56:01,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення: 13.09.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу від 16 квітня 2022 року № 652 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП» в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, визнання протиправним і скасування наказу від 18 квітня 2022 року №72 о/с «По особовому складу», яким його звільнено з 18 квітня 2022 року зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Закарпатській області від 16.04.2022 року №652 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Закарпатській області від 18.04.2022 року №72 о/с «По особовому складу», яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 поліцейського офіцера громади відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з 18 квітня 2022 року звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського офіцера громади відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 19 квітня 2022 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 квітня 2022 року по 08 вересня 2022 року в сумі 67 581,80 (шістдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят одна гривня 80 копійок) грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського офіцера громади відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 19 квітня 2022 року та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 13 941,70 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок одну гривню 70 копійок) грн. допущено до негайного виконання.

Рішення мотивоване тим, що оскаржувані накази не відповідають критеріям законності та обгрунтованості.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності.

Звертає увагу, що виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУ НП в Закарпатській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.

Апелянт також зазначає, що згідно матеріалів службового розслідування встановлено, що за скоєння дисциплінарного проступку та грубе порушення вимог пункту 1 частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», пункту 6 розділу II, пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, частини 2 статті 36 КУпАП, абзацу 2 пункту 3 Розділу V, пункту 4 Розділу X та пункту 10 Розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395, пункту 13 розділу III, пункту 7 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 № 757, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 вересня 2017 року за № 1198/31066, пункту 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що проявилося у неналежному виконанні службових обов`язків в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, невжитті заходів по повідомленні на службу 102 інформації про правопорушення, не вжитті заходів по внесенню відомостей до ЄРДР із ознаками кримінальних правопорушень (звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), неналежне оформлення адміністративних матеріалів за статтями 130 КУпАП (без застосування відео фіксації), порушенні транспортної дисципліни (використання службового автомобіля в особистих цілях, виїзд на службовому автомобілі без медичного огляду водія), допущенні помилок при оформленні адміністративних матеріалів - ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України було звільнено із служби в поліції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 02 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року працював в органах Міністерства внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року і до дня звільнення - 18 квітня 2022 року працював в Національній поліції України.

Наказом відповідача від 16 квітня 2022 року № 652 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП» до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с. 13-16).

Наказом відповідача від 18 квітня 2022 року № 72 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 поліцейського офіцеру громади відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з 18 квітня 2022 року звільнено зі служби в поліції за п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 20).

Зазначені накази видані за результатом службового розслідування за фактами допущення порушень службової дисципліни окремими працівниками поліції відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, викладеного у Висновку від 16 квітня 2022 року, проведеного на підставі доповідної записки про результати перевірки службової діяльності окремих районних управлінь та відділів поліції від 15 квітня 2022 року (а.с. 21-35).

Зокрема, як зазначено у Висновку службового розслідування від 16.04.2022, у ході службового розслідування, з`ясувалося, що не зважаючи на введення воєнного стану в Україні (указ Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні») та посиленого варіанту службової діяльності Національної поліції України (наказ Національної поліції України від 23.02.2022 від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», наказ ГУНП в Закарпатській області від 25.02.2022 № 455 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру ГУНП в Закарпатській області в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності»), коли на поліцейського покладаються обов`язки із неухильного та чіткого виконання завдань, визначених частиною 1 статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» (забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги), ОСОБА_1 не проникнувшись серйозністю ситуації в державі, допустив грубі порушення службової та виконавської дисципліни, а також законності (а.с. 31-32).

У Висновку службового розслідування від 16.04.2022 вказано, що своїми діями, поліцейський офіцер громади відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІ, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію», п. 6 розділу II, п. 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, ч. 2 ст. 36 КУпАП, абзацу 2 п. З Розділу V, п. 4 Розділу X та п. 10 Розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 та п. 13 розділу III, п. 7 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 № 757, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 вересня 2017 року за № 1198/31066 (а.с. 32).

Згідно Висновку службового розслідування від 16.04.2022, за місцем несення служби ОСОБА_1 характеризується посередньо, до виконання службових обов`язків відноситься без особистої ініціативності, допускає затягування із розглядом матеріалів та порушення законності (а.с. 33).

Не погодившись з наказами суб`єкта владних повноважень, позивач оскаржив їх до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 та 6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення прав громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначені Законом №580-VIII, який набув чинності 07.11.2015 року (далі - Закон № 580).

У відповідності до пунктів 1, 2 ст. 18 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Як передбачено частинами 1, 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).

Згідно ч. 3 ст. 19 Порядку під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як передбачено ч. 8 ст. 19 Порядку під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Тобто, як вірно зазначено судом, в ході службового розслідування, яке передує застосуванню дисциплінарного стягнення, мають бути зібрані, перевірені та оцінені матеріали і відомості про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення.

Вичерпний перелік обставин, що обтяжують відповідальність поліцейського, зазначений в ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, і до них відносяться: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього, 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку, 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, тендерної чи іншої нетерпимості.

Як встановлено судом, у Висновку службового розслідування від 16.04.2022 відсутні обставини, що обтяжують відповідальність позивача.

Крім того, як встановлено в ході розгляду справи по суті та не заперечується відповідачем, на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби були відсутні будь-які не зняті дисциплінарні стягнення щодо позивача.

Як вірно зазначено судом, з системного аналізу вище вказаних правових норм можна дійти висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Так, згідно Висновку службового розслідування від 16.04.2022 позивача, за скоєння дисциплінарного проступку та грубе порушення вимог пункту 1 частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України від 02,07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», пункту 6 розділу II, пункту 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, частини 2 статті 36 КУпАП, абзацу 2 пункту 3 Розділу V, пункту 4 Розділу X та пункту 10 Розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395, пункту 13 розділу III, пункту 7 розділу VII Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 № 757, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 вересня 2017 року за № 1198/31066, пункту 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що проявилося у неналежному виконанні службових обов`язків в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, невжитті заходів по повідомленні на службу 102 інформації про правопорушення, не вжитті заходів по внесенню відомостей до ЄРДР із ознаками кримінальних правопорушень (звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), неналежне оформлення адміністративних матеріалів за статтями 130 КУпАП (без застосування відео фіксації), порушенні транспортної дисципліни (використання службового автомобіля в особистих цілях, виїзд на службовому автомобілі без медичного огляду водія), допущенні помилок при оформленні адміністративних матеріалів - ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України було звільнено із служби в поліції (а.с. 33-34).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у висновку службового розслідування відсутня інформація, яким чином діяння позивача негативно вплинули на забезпечення виконання покладених на поліцію завдань з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю. Зокрема, дисциплінарною комісією не виявлено та не досліджено причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, а відповідно, відсутні і будь-які пропозиції щодо їх усунення.

Судом також встановлено, що позивач на посаді, з якої його було звільнено, перебував менше трьох місяців, а саме: з 28 січня по 18 квітня 2022 року.

Крім того, як вірно зазначено судом, при призначенні на посаду позивачеві було надано виключно позитивну характеристику (а.с. 46), яка кардинально відрізняється від характеристики, оцінку якій надано відповідачем у матеріалах службового розслідування. Відтак, відповідач, при обранні виду дисциплінарного стягнення відносно позивача, належної оцінки даному факту не надав.

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З системного аналізу ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України можна дійти висновку, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім та найсуворішим заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, згідно вимог ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Вимогами ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Судом також враховано, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», зазначає, що національне законодавство не передбачало адекватних гарантій проти зловживань та свавілля; крім того, воно не передбачало відповідну шкалу стягнень у рамках дисциплінарної відповідальності, яка б забезпечувала їх пропорційне застосування. За цих причин воно було несумісне з вимогами щодо «якості закону».

Європейський суд з прав людини у справі «Полях та інші проти України» від 17.02.2020 (набуло статусу остаточного 24.02.2020) визнав, що звільнення заявників становило втручання у їхнє право на повагу до приватного життя та наголосив, що таке втручання відбулось без жодної індивідуальної оцінки їхньої поведінки.

Таким чином, чинним законодавством України закріплена необхідність застосування принципу пропорційності відповідальності при застосуванні дисциплінарних стягнень в залежності від тяжкості проступку.

В даній адміністративній справі відповідачем було застосовано до позивача крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції без врахування наявності вини позивача, ступеня тяжкості вчинених дій (бездіяльності), обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно матеріалів справи та Висновку службового розслідування відповідачем жодним чином не було обґрунтовано підстав застосування до позивача саме крайнього виду дисциплінарно стягнення, а саме: звільнення зі служби в поліції. При цьому матеріали службового розслідування не містять жодних мотивів щодо неможливості застосування до позивача інших видів дисциплінарних стягнень визначених ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З урахуванням наведеного суд дійшов вірного переконання, що рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції - не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності.

За таких обставин, наказ відповідача від 18.04.2022 №72 о/с в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» є протиправним та підлягав скасуванню в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного вірним є висновок суду, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття ним наказу від 16.04.2022 №652 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказу від 18.04.2022 №72 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції. Отже, його звільнення не може бути обґрунтованим, а тому оскаржувані накази порушують конституційне право позивача на працю.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 371 КАС України судове рішення в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді поліцейського офіцера громади відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 19 квітня 2022 року та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 13 941,70 грн суд підставно звернув до негайного виконання.

При цьому, судом також враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; від 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; від 09.12.1994; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243 ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі № 260/1795/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 26.01.2023.