Справа № 400/12129/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 р. Справа № 400/12129/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неналежного перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років за правилами ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, яка діяла на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області про складові заробітної плати для перерахунку пенсії № 21-142вих-21 від 05.04.2021 року, з 01.10.2020 року, виходячи з розрахунку 90% від розміру заробітної плати (грошового забезпечення) за відповідною посадою заступника керівника обласної прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до вимог ст. 81 та 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 та наказу Генерального прокурора «Про день початку роботи обласних прокуратур» від 08.09.2020 року № 414 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури № 21-142вих-21 від 05.04.2021 року, без обмеження її граничного розміру, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.10.2020 року по час поновлення порушеного права.

Ухвалою від 07.12.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ГУ ПФУ відмовив йому у перерахунку та виплаті пенсії, виходячи з 90% від суми місячної заробітної плати та обмежив її максимальним розміром. На думку позивача, враховуючи те, що він вже є пенсіонером, якому пенсія призначена на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789), тому до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження її максимального розміру, визначені ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697), а також при перерахунку пенсії працівників прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що на момент перерахунку пенсії використовується величина в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати працівника прокуратури. Крім того, розмір пенсії позивача після її перерахунку повинен бути обмежений, оскільки станом на момент звернення позивача з заявою, положення Закону № 1789 втратили чинність та повинні застосовуватись положення ч. 15 ст. 86 Закону № 1697, які передбачають обмеження максимального розміру пенсії колишнім працівникам прокуратури.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ з 01.03.2007 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 1789 в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ (далв Закон № 2663).

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2015 року у справі № 490/4855/15-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва провести перерахунок пенсії за вислугу років згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 2663, на підставі довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 18/330 вих. № 14 від 24.10.2014 року, виданої прокуратурою Херсонської області, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою сумою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років із 05.11.2014 року по час поновлення порушеного права.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах Прокуратури України до 20.10.2021 року.

Загальний страховий стаж позивача на день звільнення становить 37 років 8 місяців 15 днів, з якого на посадах в органах прокуратури 30 років 2 місяці 12 днів.

05.04.2021 року Миколаївською обласною прокуратурою видано позивачу довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-142вих-21.

12.05.2021 року позивач звернулася до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки з 01.10.2020 року, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону № 1789 в редакції Закону № 2663, виходячи з розрахунку 90% від розміру заробітної плати (грошового забезпечення), без обмеження її граничного розміру.

ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.10.2020 року у розмірі 60% від заробітку із обмеженням її граничного розміру. Розмір пенсії скла 17690,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія за вислугу років була призначена позивачу відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789 (в редакції до 15.07.2015 року).

Відповідно до ч. 1 с. 50-1 Закону № 1789 прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Також вказаною статтею передбачалось, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників (ч. 17 ст. 50-1 Закон № 1789).

До с. 50-1 Закон № 1789 вносилися зміни Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону 1789 з 01.10.2011 року стала вісімнадцятою, тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014 року ухвалено Закон № 1697, який набрав чинності 15.07.2015 року. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закон № 1697 визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

З набранням чинності Законом № 1697 пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

У рішеннях від 13.05.1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суд України вказував на те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697 не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Верховний Суд зазначив, що такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697 принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Суд вказав на те, що встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697 порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697.

При цьому, щодо врахування положень ст. 22 Конституції України Верховний Суд зазначив, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи все вище викладене, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема ч. 2 ст. 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії ст. 50-1 Закону № 1789 втратила чинність, на спірні правовідносини поширюються положення ч. 2 ст. 86 Закону № 1697, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Таким чином, визначення ГУ ПФУ при перерахунку пенсії позивача її розміру, виходячи з 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорського працівника є правомірним та відповідає положенням чинного законодавства, зокрема, Закону № 1697.

Що стосується питання обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для працездатних осіб, суд зазначає наступне:

За змістом ст. 2 Закону № 3668 (який набрав чинності 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про прокуратуру, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абз. 1 п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668 встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

У постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд дійшов висновку, що положення п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668 спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668 стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789 втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697, за правилами абз. 6 ч. 15 ст. 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З моменту набрання чинності Законом № 1697 питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

У постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд також відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668 не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених ст. 50-1 Закону № 1789, а з 14.10.2014 року абзацом 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697.

Таким чином, оскільки позивачу здійснено перерахунок пенсії саме на підставі вимог Закону № 1697, відповідач при такому перерахунку цілком правомірно застосував положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 цього Закону.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неналежного перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років за правилами ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, яка діяла на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області про складові заробітної плати для перерахунку пенсії № 21-142вих-21 від 05.04.2021 року, з 01.10.2020 року, виходячи з розрахунку 90% від розміру заробітної плати (грошового забезпечення) за відповідною посадою заступника керівника обласної прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до вимог ст. 81 та 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 та наказу Генерального прокурора «Про день початку роботи обласних прокуратур» від 08.09.2020 року № 414 на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури № 21-142вих-21 від 05.04.2021 року, без обмеження її граничного розміру, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.10.2020 року по час поновлення порушеного права відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.01.2023 року.

Суддя О.В. Малих