Справа № 240/39932/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/39932/21

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до спеціального (пільгового) стажу періоди навчання з 01.09.1983 по 30.04.1984 в Житомирському технічному училищі №2 за професією машиніст-екскаваторів; роботи з 04.05.1984 по 25.10.1984 в ПМК-159 на посаді помічника машиніста екскватора ЕТУ-202 по 4 розряду; служби з 21.11.1984 року по 15.11.1986 року в лавах Радянської армії; роботи з 30.12.1986 по 11.08.1987 в ПМК-159 треста "Житомирводстрой" на посаді помічника машиніста екскаватора ЕТУ-2020 по 4 розряду; навчання з 31.08.1987 по 15.07.1988 в СПТУ №5 м. Житомира за професією майстер сільського будівництва; роботи з 21.07.1988 по 08.08.1988 в Коростишівській ПМК - 9 треста "Полесагрострой" на посаді "каменщика 4 розряду"; роботи з 17.11.1988 по 20.07.1992 у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "каменщика 3 розряду" (муляр); роботи з 27.09.1993 по 01.09.2000 у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "майстер"; роботи з 01.09.2000 по 11.10.2004 у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "виконроб", з 29.08.2021.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за відсутності необхідного пільгового стажу. Таку відмову вважає протиправною, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що період навчання з 01.09.1988 по 11.11.1988 та періоди роботи з 17.11.1988 по 20.07.1992, з 27.09.1993 по 11.10.2004 не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з неподанням належних документів про його підтвердження. Вважає дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії вмотивованими та правомірними.

Суд, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено з матеріалів справи, що позивач, після досягнення 55 річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), звернувся до відповідача із заявою від 04.11.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2. До заяви були надані документи, які підтверджують наявність трудового стажу для призначення пенсії.

12.11.2021 відповідачем надіслано повідомлення про відмову у призначенні пенсії та повідомлено, що згідно поданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1988 по 11.11.1988, так як в даті наказу на зарахування наявне виправлення, а уточнююча довідка не надана. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 17.11.1988 по 20.07.1992, з 27.09.1993 по 11.10.2004 згідно уточнюючої довідки від 30.09.2021 №32, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме відсутні посилання на відповідні Списки та первинні документи (накази по підприємству про прийняття, переведення та звільнення), інформація про період перебування у відпустці без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація щодо проведення атестації робочих місць.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з:

- 01.09.1983 по 30.04.1984 навчався в Житомирському технічному училищі №2 за професією машиніст-екскаваторів (підтвердежено копією диплома серія НОМЕР_2 );

- 04.05.1984 по 25.10.1984 працював в ПМК-159 на посаді "помічника машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду";

- 21.11.1984 по 15.11.1986 служив в рядах Радянської армії;

- 30.12.1986 по 11.08.1987 працював в ПМК-159 треста "Житомирводстрой" на посаді "помічника машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду";

- 31.08.1987 по 15.07.1988 навчався в СПТУ №5 м. Житомира за професією майстер сільського будівництва (підтверджено копією диплома № НОМЕР_3 );

- 21.07.1988 по 08.08.1988 працював в Коростишівський ПМК - 9 треста "Полесагрострой" на посаді "каменщика 4 розряду";

- 01.09.1988 по 11.11.1988 навчання у Київському інженерно-будівельному інституті;

- 17.11.1988 по 20.07.1992 працював у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "каменщика 3 розряду (присвоєно 4 розряд муляра)";

- 27.09.1993 по 01.09.2000 працював у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "майстра";

- 01.09.2000 по 11.10.2004 працював у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "виконроб".

Слід зазначити, що на момент роботи позивача у спірні періоди чинними були Списки №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СССР від 22 серпня 1956 року №1173 та постановою Кабінету Міністрів СССР від 26 січня 1991 року №10.

Так, вказана посада позивача "машиністи екскаваторів / екскаваторщики та їх помічники" віднесена до Списку № 2 згідно Списків виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

Крім того, до розділу ІІІ Метеллургическое производство (черные металлы) Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, входять: каменщики и бригадиры каменщиков на горячих работах.

До розділу XXVII Строительство, реконструкция, техническое перевооружение, реставрация и ремонт зданий, сооружений и других объектов Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, роботи в яких надає право на державну на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів СССР від 26 січня 1991 року №10, входять: 2290100а-12680 Каменщики.

Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну, пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах , пунктом б Інженерно-технічні працівники розділу XXIX Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій передбачено посаду - майстри (десятники) і виконроби.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 162 від 11.03.1994 до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, розділ ХХVII Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій включено "виконавці робіт".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посада позивача "машиніст екскаватора", "каменщик" (муляр), "майстер", "виконроб" дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо визначених відповідачем підстав незарахування періоду роботи з 17.11.1988 по 20.07.1992, з 27.09.1993 по 11.10.2004 як відсутність інформації про проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 "Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Якщо атестацію робочих місць проведено до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п`ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21 серпня 1997 року в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п`ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати.

Як зазначалось, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з підпунктами 4.1 - 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

За умовами п. 4.3 Порядку, у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який мас сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Отже, варто зазначити, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у врахуванні цього стажу при обрахунку пільгового стажу.

Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі 520/15025/16-а.

Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи з 17.11.1988 по 20.07.1992, з 27.09.1993 по 11.10.2004 згідно уточнюючої довідки від 30.09.2021 №32, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 20 Порядку, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20 Порядку №637).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 виклав висновок про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, з огляду на наявність записів у трудовій книжці позивача про періоди, що зараховуються до пільгового стажу, невідповідність уточнюючої довідки вимогам пункту 20 Порядку не є підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів до такого стажу.

Щодо зарахування періоду проходження дійсної строкової служби в лавах Радянської Армії з 21.11.1984 по 15.11.1986 до пільгового трудового стажу, слід вказати наступне.

Судом встановлено, що в період з 21.11.1984 по 15.11.1986 позивач проходив строкову військову службу в рядах Радянської армії, що підтверджується трудовою книжкою.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як в період проходження позивачем військової служби, так і станом на даний час, є чинним Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 (далі - Положення №590).

Підпунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Так, відповідно до пункту "в" частини третьої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною першою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 6 статті 2 цього Закону однією з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, час проходження військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду.

Відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_1 25.10.1984 був звільнений з роботи помічника машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду ,у зв`язку з призовом в лави Радянської армії та відповідно - 30.12.1986, після проходження служби, прийнятий на роботу помічником машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду.

Таким чином строк проходження строкової служби слід зараховувати до пільгового страхового стажу.

Згідно частини 1 статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що позивач у період з 01.09.1983 по 30.04.1984 навчався в Житомирському технічному училищі №2 за професією машиніст-екскаваторів та з 31.08.1987 по 15.07.1988 навчався в СПТУ №5 м. Житомира за професією майстер сільського будівництва.

Відповідно до записів трудової книжки з 04.05.1984 позивач був прийнятий на роботу помічником машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду та з 21.07.1988 прийнятий на роботу каменщиком 4 розряду після закінчення СПТУ №5.

Оскільки, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, починаючи з 29.08.2021.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до чч. 1,4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 2-5 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суду надано копію договору від 17.11.2021, ордер від 22.11.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.12.2019, квитанцію, копію акта приймання-передачі наданих послуг №1 від 22.11.2021 відповідно до якого розмір правничої допомоги складає 4000,00 грн.

Витрати на правничу допомогу суд визнає співмірними з обсягом наданих послуг та підтвердженими належними доказами, отже вони підлягають відповідно до ст. 139 КАС України стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,м.Житомир,10003) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, з 29.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2 період навчання, а також період роботи на пільговій посаді за Списком №2: навчання з 01.09.1983 по 30.04.1984 в Житомирському технічному училищі №2 за професією машиніст-екскаваторів; роботи з 04.05.1984 по 25.10.1984 в ПМК-159 на посаді помічника машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду; служби з 21.11.1984 року по 15.11.1986 року в лавах Радянської армії; роботи з 30.12.1986 по 11.08.1987 в ПМК-159 треста "Житомирводстрой" на посаді помічника машиніста екскаватора ЕТУ-202 по 4 розряду; навчання з 31.08.1987 по 15.07.1988 в СПТУ №5 м. Житомира за професією майстер сільського будівництва; роботи з 21.07.1988 по 08.08.1988 в Коростишівській ПМК - 9 треста "Полесагрострой" на посаді "каменщика 4 розряду"; роботи з 17.11.1988 по 20.07.1992 у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "каменщика 3 розряду" (муляр); роботи з 27.09.1993 по 01.09.2000 у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "майстер"; роботи з 01.09.2000 по 11.10.2004 у ПМК №9 треста "Полесагрострой" на посаді "виконроб", з 29.08.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа