Справа № 520/16774/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 р.Справа № 520/16774/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків по справі № 520/16774/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України третя особа Головне Управління Державної казначейської служби у Харківській області

про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, 3-тя особа: Головне Управління Державної казначейської служби у Харківській області, в якому просив суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Слобожанський миловар () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 34 857,21 гривні (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят сім гривень двадцять одна копійка) шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок ІВАN НОМЕР_1 в АТ ПроКредитБанк, МФО 320984).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має узгоджену суму бюджетного відшкодування невідшкодовану з бюджету, у зв`язку з чим звернувся до суду за стягненням пені за період прострочення з 01.04.2021 по 31.08.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що на поточну дату відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, їх реаліалізація можлива лише після запровадження механізму такого відшкодування.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/16774/21 та призначено справу до апеляційного розгляду на 28.03.2022 о 09:30 год.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Розпорядженням Другого апеляційного адміністративного суду №2.2-08/5 від 24.02.2022 року "Щодо здійснення заходів по евакуації та збереження справ" зобов`язано здійснити вивезення всіх судових справ, насамперед у першу чергу тих, що перебувають у провадженні суддів; вміст серверів скопіювати на переносні носії та вивезти їх за першої можливості (в т.ч. сервери з кадровою, бухгалтерською інформацією та інші переносні носії з відповідною інформацією); вивезти особові справи та трудові книжки суддів і працівників апарату суду; вивезти прилади з електронними цифровими підписами суддів і працівників апарату суду, які знаходяться у приміщенні суду.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду "Про особливості роботи Другого апеляційного адміністративного суду в період воєнного стану" №7 від 16.05.2022 вирішено розпочати організаційні заходи суду щодо відновлення процесу відправлення правосуддя, який був вимушено тимчасово обмежений, у зв`язку з проведенням бойових дій на території Харківської області, а саме поступове вирішення питань щодо розгляду справ в порядку письмового провадження та процесуальних питань, в яких не вимагається призначення судового засідання, та за наявності можливості інших справ та питань.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 запропоновано учасникам справи протягом 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали висловити свою пропозицію щодо можливості апеляційного розгляду справи № 520/16774/21 за їх відсутності в порядку письмового провадження.

На виконання зазначеної ухвали позивачем було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 № 11 "Про відновлення проведення судових засідань в режимі ВКЗ в Другому апеляційному адміністративному суді в період воєнного стану" відновлено проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку.

Листом Другого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 року відповідача та третю особу повідомлено, що враховуючи факт проведення бойових дій на території Харківської області та технічні можливості суду, проведення розгляду справи у відкритому судовому засіданні за участю сторін є значно ускладненим та небезпечним та запропоновано учасникам судового процесу висловити позицію стосовно можливості розгляду справи в режимі відеоконференції та надати відповідні клопотання у найкоротший термін будь-яким засобом зв`язку.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 року відновлено з 05.12.2022 проведення відкритих судових засідань, зважаючи на ситуацію в Харківському регіоні та за дотриманням умов відсутності загрози життю та здоров`ю учасникам судового процесу, суддям та працівникам суду з урахуванням вимог воєнного часу.

Враховуючи викладене, а також не подання відповідачем та третьою особою будь-яких клопотань стосовно можливості розгляду справи в порядку письмового провадження або у режимі відеоконференції, розгляд справи було призначено у відкрите судове засідання на 25.01.2023 о 13:40 год.

В судове засідання сторони не прибули. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наразі Товариство з обмеженою відповідальністю Слобожанський миловар знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.

Контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка та складний акт від 19 травня 2014 року № 163/28-09-47 документальної позапланової виїзної перевірки декларування товариством з обмеженою відповідальністю Слобожанський миловар від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за лютий 2014 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2014 року на рахунок платника у банку.

На підставі висновків акту перевірки, 30.05.2014 було прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ "Слобожанський миловар" зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 554374,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 277187,50 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене ТОВ "Слобожанський миловар" до Харківського окружного адміністративного суду, який постановою від 03 липня 2014 року по справі №820/10736/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2016 року (справа №К/800/46231/14), скасував зазначене повідомлення-рішення та підтвердив право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 554374,00 грн., задекларованій за лютий 2014 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі №820/3537/17 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" до Харківського управління офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про стягнення суми - задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 462151,32 грн шляхом перерахування вказаної суми на рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Про КредитБанк", МФО 320984.

Суд зазначає, що предметом розгляду вказаної справи було нарахування до стягнення пені на невідшкодоване ПДВ за лютий 2014 року за період прострочення з 11.08.2014 по 10.07.2018.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наслідками невідшкодування ТОВ "Слобожанський миловар" ПДВ за лютий 2014, товариство зверталося до суду з адміністративним позовом про стягнення пені за період прострочення з 11.07.2018 по 15.05.2019. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №520/3669/19 позовні вимоги задоволено. Рішення набрало законної сили 12.08.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року по справі №520/9193/19 задоволено адміністративний позов ТОВ "Слобожанський миловар" та підтверджено правомірність пені нарахованої на суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 16.05.2019 по 23.09.2019 року. Рішення набрало законної сили 16.03.2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/5865/20 (рішення набрало законної сили 27.08.2020) підтверджено правомірність пені нарахованої на суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 24.09.2019 по 26.05.2020.

Розглянувши справу № 520/1722/21 (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021, судом першої інстанції підтверджено правомірність пені нарахованої на суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 27.05.2020 по 31.03.2021. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 по справі № 520/1722/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 по справі № 520/1722/21 залишено без змін.

В зв`язку з подальшим не відшкодуванням ПДВ за лютий 2014 року, ТОВ "Слобожанський миловар" звернулося до суду з даним позовом про стягнення пені за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 в сумі 34857,21 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що згідно наданого представником позивача детального розрахунку заявленої до стягнення пені за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 (всього 153 дні прострочення) складає 34857,21 грн. Враховуючи що контролюючим органом не спростовано розрахунку позивача та не надано доказів наявності заборгованості з бюджетного відшкодування позивачу ПДВ, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано ст. 200 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 ст. 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 ПК України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Виходячи з аналізу зазначених норм, колегія суддів приходить до висновку, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 ст. 200 ПК України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Протягом п`яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку. На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 820/10736/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2014 року, підтверджено право позивача на відшкодування ПДВ за лютий 2014 року на загальну суму 554.374,00 грн, та на момент розгляду даної справи ПДВ відповідачем не відшкодовано, що останнім не заперечується.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 01.12.2020 року по справі № 820/4964/16 залишив без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 року, якими визнано протиправною бездіяльність СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Міжрегіонального управління ДФС з ненадання висновку до Державного казначейства України щодо здійснення бюджетного відшкодування в розмірі 554.374,00 грн, зменшеного податковим повідомленням-рішенням від 30.05.2014 року № за лютий 2014 року та зазначив, що невиконання податковим органом обов`язку, передбаченого п. 200.15 ст. 200 ПК України порушує право позивача на отримання бюджетного відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 р. по справі № 21-131а14, щодо того, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу ДКУ висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашений у зв`язку із цим заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляють платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

У розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушення права і одержання особою бажаного результату.

Оскільки пункт 200.23 статті 200 ПК України передбачає певний бажаний результат для платника податку - отримання пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування з ПДВ, то позбавлення такого бажаного результату розглядається Європейським судом з прав людини як втручання держави у право власності, що є не допустимим.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162. п.14.1 ст.14 ПК України).

Отже, після закінчення встановлених ПКУ строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) нараховується пеня без урахування строків давності (1095 днів), визначених п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України.

Таким чином, на пункт 200.23 Податкового кодексу України не поширюються положення ст. 102 Податкового кодексу України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 820/3537/17, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.20109 року підтверджено, що датою з якої у позивача виникло право на отримання (нарахування) пені є 27.08.2014 року.

Отже, момент виникнення пені у розумінні п. 200.23 ст. 200 ПК України є 27.08.2014 року, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАСУ не потребує додаткового доказування оскільки встановлено розглядом справи № 820/3537/17.

Відповідачами не надано доказів відшкодування шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача суми ПДВ, що є бюджетною заборгованістю.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що згідно приписів п. 200.23. ст. 200 ПК України на суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.11.2020 року по справі № 808/660/16 для здійснення обрахунку пені застосуванню підлягає розмір облікової ставки, встановлений Національним банком України на момент виникнення пені, тобто на 27.08.2014 року. При цьому законом не визначено можливість її (облікової ставки) зміни протягом строку дії бюджетної заборгованості, включаючи день погашення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Правління Національного банку України від 15.07.2014 року № 417 «Про регулювання грошово-кредитного ринку» передбачено встановити з 17 липня 2014 року облікову ставку в розмірі 12,5%, яка діяла до 13 листопада 2014 року.

Згідно наданого представником позивача детального розрахунку заявленої до стягнення пені за період з 01.04.2021 року по 31.08.2021 року (всього 153 дні прострочення), остання складає 34857,21 грн.

При цьому, апеляційна скарга не містить доводів та заперечень щодо обрахованої позивачем суми стягнутої пені.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстнації про обґрунтованість стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Слобожанський миловар» пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 34857,21 грн за період прострочення з 01.04.2021 року по 31.08.2021 року.

Посилання контролюючого органу в апеляційній скарзі на відсутність механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та структури такого реєстру, є необґрунтованим, оскільки неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та не погашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку пред`явлення вимоги про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, починаючи з моменту виникнення такої заборгованості до часу звернення до суду за захистом своїх прав, як і дані обставини не позбавляють податковий орган обов`язку виконати набуті ним зобов`язання, виходячи з принципу належного врядування, що випливає з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїй постанові від 12.02.2019 року у справі № 826/7380/15 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява N 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви N 68385/10 та N 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява N 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

ЄСПЛ також неодноразово наголошував, що держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії при врегулюванні спірних правовідносин. (справа «Кіладзе проти Грузії»).

За таких обставин, владний суб`єкт не може посилатися на нормативний акт, що набув сили після спливу строку для виконання зобов`язання та на відсутність механізму як на підставу правомірності його бездіяльності та звільнення його від відповідальності у вигляді нарахованої пені на суму невідшкодованої бюджетної заборгованості з ПДВ.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення права позивача на отримання пені, нарахованої в зв`язку з наявністю бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/16774/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні ст.139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат (в т.ч. витрат на професійну правничу правову допомогу) по даній справі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/16774/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 26.01.2023 року