Справа № 280/4631/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Справа № 280/4631/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач-1), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач-2) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 17 від 04.07.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком, з дня звернення за пенсією.

04 жовтня 2022 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

07 жовтня 2022 року за вх. № 38363 надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить викласти прохальну частину позовної заяви у наступній редакції:

"- визнати протиправним та скасувати рішення Головного упраління Пенсійного фонду України в Харківській області № 17 від 04.07.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком, з дня звернення за пенсією."

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне. 14 червня 2022 року йому виповнилося 63 роки та він має право на пенсію за віком. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 17 від 04.07.2022 йому було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, пенсійним органом не було зараховано період з 11.09.1989 по 23.05.1991, оскільки у даті звільнення наявні виправлення, та, яке не завірено належним чином, також періоди з 30.05.1991 по 07.09.1992, з 08.09.1992 по 29.06.1994, з 30.09.1994 по 12.02.1997, з 25.02.1997 по 15.11.2001, оскільки дати зарахування, звільнення та накази дописані іншими чорнилами, та не завірено належним чином, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позивач вважає рішення незаконним, оскільки записи у трудовій книжці позивача було зроблено працівниками підприємств, де працював позивач, а відповідальність за ведення трудових книжок несе роботодавець. Тож просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

26 жовтня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі № 280/4631/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 02 листопада 2022 року за вх. № 42042. З позиції відповідача-1, ОСОБА_1 на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виповнилося 63 роки. За принципом екстериторіальності заяву (звернення) про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням ПФУ в Харківській області та винесено рішення, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач-1 зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 11.09.1989 по 23.05.1991, оскільки у даті звільнення наявні виправлення, та, яке не завірено належним чином, також періоди з 30.05.1991 по 07.09.1992, з 08.09.1992 по 29.06.1994, з 30.09.1994 по 12.02.1997, з 25.02.1997 по 15.11.2001, оскільки дати зарахування, звільнення та накази дописані іншими чорнилами, та не завірено належним чином, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. За результатами розгляду пенсійної справи, загальний страховий стаж позивача складає 09 років 09 місяців 28 днів, тож, з огляду на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

22 листопада 2022 року за вх. № 44321 від представника відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Головне управління ПФУ у Запорізькій області вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка була подана ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії. Відповідач-2 наголошує на тому, що трудова книжка серії НОМЕР_1 заповнено з порушенням вимог заповнення титульного аркушу, передбаченого Інструкцією про порядок веденння трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, дошлюбне прізвище не читається, замальовано, що є порушенням вимог пункту 2.3 Інструкції. Підтримує відзив на позовну заяву відповідача-1 щодо незарахування періодів роботи через неправильність їх оформлення, та зазначає, що уточнених довідок про оспорювані періоди роботи до відповідача не надходило. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-VI.

За принципом екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 від 27.06.2022 розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління в Харківській області№ 17 від 04.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

З вказаного рішення вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 09 років 09 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії згідно статті 26 Закону № 1058-VI.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 (щодо оспорюваних періодів, які не зараховано Головним управлінням ПФУ в Харківській області до страхового стажу) позивач (мовою оригінала):

- 11.09.1989 зачислен на должность администратора кооператива (Труд. согл. № 42 от 08.09.1989);

- 23.05.1991 уволен по ст. 31 КЗоТ РСРСР (собственное желание) (приказ № 161 от 23.05.1991);

- 30.05.1991 принят музыкантом I-II кат. к-та питания № 10 (Пр. 80-к от 30.05.1991);

- 28.01.1992 трест общественного питания Ленинского района переименован в предприятие "Берегиня" (Пр. 14 от 28.01.1992);

- 07.09.1992 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины (собственное желание) (Пр. 147-К от 07.09.1992);

- 08.09.1992 оформлен на должность музыканта ВИА (Приказ № 46 § 4 от 17.09.1992 г.);

- 29.06.1994 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины по собственному желанию (Пр. № 23 от 29.06.1994 г.);

- 30.09.1994 принят на должность музыканта оркестра р-на "Европа" Частная фирма "Стиль" (Пр. № 11/1-к от 30.09.1994 г.);

- 12.02.1997 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины (по собственному желанию) (Пр. № 3-к от 11.02.1997 г.);

- 25.02.1997 принят на должность музыканта ансамбля бара "Зодиак" (Пр. № 17к от 25.02.1997 г.);

- 15.11.2001 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины (по собственному желанию) (Пр. № 25к от 15.11.2001 г.).

В основу рішення відповідача-1 щодо незаліку періоду стажу роботи при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком, покладений висновок про те, що на титульному листі трудової книжки серії НОМЕР_1 дошлюбне прізвище заявника не читається, замальоване, що є порушенням вимог пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 № 58.

При цьому посилання відповідача на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 № 58 щодо внесення змін про прізвище заявника є невірним. Адже на момент внесення змін щодо прізвища позивача діяла "Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях", затверджена постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974. Згідно якої зміни записів у трудових книжках про прізвище проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів, зокрема, свідоцтві про шлюб з відсилкою на номер і дату цього документа. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище і записується - нове.

З матеріалів справи вбачається, що у трудовій книжці наявне посилання на свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , згідно якого дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_2 .

Суд наголошує на тому, що працівник не може нести відповідальність і негативних наслідків порушення порядку заповнення трудової книжки.

Також в рішенні вказано, що Головним управлінням ПФУ в Харківській області до страхового стажу позивача не враховано вищезазначені періоди у зв`язку із наступним:

- період з 11.09.1989 по 23.05.1991, оскільки виправлення у даті звільнення, яке не завірено належним чином;

- періоди з 30.05.1991 по 07.09.1992, з 08.09.1992 по 29.06.1994, з 30.09.1994 по 12.02.1997, з 25.02.1997 по 15.11.2001, оскільки дати зарахування, звільнення та накази дописані іншими чорнилами, та не завірено належним чином, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Так, відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058, У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Так, як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058 має право на пенсію після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 19 до 29 років.

Під "страховим стажем" згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058).

Згідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями статті 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Записи виготовляються акуратно, ручкою або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (абзац 2 підпункту 2.2, пункту 2.3 Розділу 2 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях", затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974).

Отже, діюча на той час інструкція не встановлювала обмежень щодо запису в одну трудову книжку різних записів чорнилами різних кольорів (один запис можна було зробити чорнилом чорного кольору, інший - синім, а третій фіолетовим).

Відносно виправлення дати (місяця) звільнення позивача також слід зазначити наступне.

Згідно пункту 2.5 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974, у разі виявлення неправильних або неточних записів про роботу, переведення на іншу постійну роботу, нагородження та заохочення тощо виправлення вносить адміністрація підприємства, на якому внесено відповідний запис.

Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26, Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06 серпня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також згідно з положеннями пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція) та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно пункту 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.9 Інструкції передбачено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Згідно пункту 2.10 Інструкції у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (далі - Інструкція № 162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача, суд враховує що норми чинного законодавства покладають саме на роботодавця обов`язок щодо повноти ведення обліку особового складу та заробітної плати працівників, за недотримання якого встановлена відповідальність.

Тому суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Більше того, пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На думку суду, оскаржене рішення органу Пенсійного фонду є таким, що прийнято без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оспорювані періоди повинні бути зараховані до страхового стажу при призначенні пенсії позивача.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність спірної відмови, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 27.06.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп, що підтверджується квитанцією № від 03.08.2022.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 17 від 04.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди: з 11.09.1989 по 23.05.1991, з 30.05.1991 по 07.09.1992, з 08.09.1992 по 29.06.1994, з 30.09.1994 по 12.02.1997, з 25.02.1997 по 15.11.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 27.06.2022, з врахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, ) судові витрати у розмірі 992 грн 40 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 25 січня 2023 року.

Суддя Сацький Р.В.