Справа № 380/18080/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.08.2022 № 96 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням періодів трудової діяльності, зазначених у трудовій книжці НОМЕР_2 , періодів роботи в російській федерації з 01.01.2004 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017 на підставі довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації № 62 від 30.09.2008, № 262 від 09.11.2017 та № 270 від 09.11.2017, з часу виникнення права на призначенням такої пенсії, тобто з 22.05.2022.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням № 96 від 11.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з тим, що страховий стаж позивача становить 21 рік 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії при досягненні 60 річного віку. Зокрема, за змістом рішення відповідача до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 15.08.1980 НОМЕР_2 , оскільки на першій сторінці у графі Дата народження зазначено лише рік народження, а також періоди роботи в російській федерації з 01.01.2004 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017, оскільки відсутнє підтвердження про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду держави-учасниці СНД. Також в рішенні зазначено, що довідки про заробітну плату від 09.11.2017 № 270, 262 та від 30.09.2008 № 62 не підтверджені первинними документами. Позивач вважає таке рішення протиправним, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 19.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

05.01.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав відзив на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що зарахування страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати з 01.01.2004 за періоди роботи на території Держав СНД здійснюється при підтвердженні сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої проводилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Однак, позивачем не подано підтвердження про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду держави-учасниці СНД. Крім того, довідки про заробітну від 09.11.2017 № 270, № 262 та від 30.09.2008 № 62 не підтвердженні первинними документами, а тому відсутні підстави для зарахування позивачу стажу за спірні періоди.

На виконання ухвали суду представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області також 05.01.2023 надав належним чином завірені матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 в 26 файлах у форматі PDF.

10.01.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав відзив на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості в повному обсязі виконувати Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Зазначає, що для зарахування спірного стажу позивачу необхідно подати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані згідно з первинними документами за час виконання робіт та довідки про реорганізацію або внести зміни відповідно до пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Інших заяви по суті до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , 03 серпня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).

Відповідно до пункту 4.2. розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), за принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішенням № 96 від 11.08.2022 відмовило позивачу у призначенні зазначеної вище пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж позивача становить 21 рік 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії при досягненні 60 річного віку. Зокрема, за змістом рішення до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 15.08.1980 НОМЕР_2 , оскільки на першій сторінці у графі Дата народження зазначено лише рік народження, а також періоди роботи в російській федерації з 01.01.2004 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017, оскільки відсутнє підтвердження про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду держави-учасниці СНД. Також в рішенні зазначено, що довідки про заробітну плату від 09.11.2017 № 270, 262 та від 30.09.2008 № 62 не підтверджені первинними документами.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням відповідача звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ст.5 Закону №1058). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) (який був чинним до 01.01.2004) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру і тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Як вбачається із пункту 1.1. Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.6, 2.8 - 2.10 Інструкції № 58 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Виправлені відомості про роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач з 01.09.1979 по 14.07.1980 навчався в Технічному училищі № 56 м. Львова, про що видано атестат № 6734, з 22.07.1980 по 28.10.1980 - працював у Львівському заводі ім. Леніна, з 10.11.1980 по 27.10.1982 - проходив строкову військову службу у Збройних силах, з 07.02.1983 по 16.05.1983 - працював у Спеціалізованому ремонтно-будівельному управлінні Львівліфт, з 26.04.1984 по 18.09.1984 - у Львівській філії Укргіінгіз.

Відповідачем не доведено, що дані трудової книжки містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу.

Суд погоджується з доводами позивача, що наявність на першій сторінці трудової книжки неповної дати народження позивача (зазначення лише року народження) не спростовує наявності і правового значення записів трудової книжки та не свідчить про їх недійсність.

Суд враховує, що записи трудової книжки містять усі необхідні відомості, передбачені Інструкцією № 58, скріплені підписами відповідальних осіб та печатками відповідних підприємств, містять посилання на номери і дати наказів про прийняття та звільнення з роботи, а відтак трудова книжка позивача у цій частині підтверджує відповідні періоди його трудової діяльності для включення їх до загального (страхового) стажу.

Окрім того, належність трудової книжки позивачу підтверджується атестатом про навчання у Львівському технічному училищі № 56, виданим 16.07.1980 за № 6734.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації і не може мати негативних наслідків для позивача та впливати на його особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення особових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Відповідно до статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, установ та організацій і окремих осіб, видані ними для призначення пенсії, а також в окремих випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідні положення кореспондуються і в ст. 101 Закону № 1788.

Отже, чинним законодавством України передбачено право органів Пенсійного фонду при призначення (перерахунку) пенсії перевіряти обґрунтованість видачі документів та достовірність поданих відомостей.

Проте, в даному випадку, відповідач не скористався своїм правом перевірки достовірності записів у трудовій книжці, натомість не зарахував вказані періоди роботи позивача до страхового стажу без обґрунтованих підстав, зазначаючи лише про формальні неточності у записах трудової книжки.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача у російській федерації, суд зазначає таке.

Як вбачається із записів трудових книжок позивача НОМЕР_3 та НОМЕР_4 позивач з 01.08.2002 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017 працював на території російської федерації.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Отже, питання врахування періодів роботи в російської федерації після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №676/6166/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.

Правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 № 22-1 затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1), який регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з абзацом 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу та довідку згідно з додатком 5 цього Порядку.

Приписами пункту 2.10 Порядку №22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Чинним законодавством, яким врегульовано порядок ведення бухгалтерського обліку визначено, що первинним документом для фіксування господарської операції з нарахування заробітної плати є розрахункова відомість, а для фіксування операції з виплати заробітної плати у готівковій формі - платіжна відомість (відомість на виплату грошей або видаткова відомість). Вони є підставою для бухгалтерського обліку відповідних операцій - нарахування та виплати заробітної плати (частина 1статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Особовий рахунок використовується для акумуляції інформації про заробітну плату кожного працівника установи. На підставі первинних документів з обліку виробітку та виконаних робіт, відпрацьованого часу і вищевказаних документів на різні види виплат дані щодо кожного працівника фіксуються щомісячно в його особовому рахунку. Окрім зазначеної інформації в особовому рахунку здійснюється фіксація утримань, відрахувань та внесків із заробітної плати. В особовому рахунку також відмічається сума заборгованості працівників установи. В особовий рахунок вноситься інформація про відпустки та переміщення працівника. Особовий рахунок має характер накопичувального реєстру і відкривається на рік. На підставі даних минулого місяця, що внесені в особовий рахунок, та даних первинного обліку поточного місяця формується розрахунково-платіжна відомість.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №280/1411/16-а.

Судом встановлено, що для обчислення розміру пенсії позивач надав довідки про заробітну плату (дохід) за періоди роботи в російській федерації № 62 від 30.09.2008, № 262 від 09.11.2017 та № 270 від 09.11.2017, які видані на підставі особових рахунків позивача із помісячним розшифруванням за спірні періоди, що свідчить про їх відповідність вимогам Порядку №22-1. Згідно наданих довідок з усіх сум заробітної плати здійснювались відрахування страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

В матеріалах справи також наявні довідки №33 та №34 від 09 листопада 2017 року про уточнення стажу роботи, яка надає право на дострокову страхову пенсію по віку, які складені на підставі книги наказів по особовому складу, особової картки, особових рахунків позивача та табелів робочого часу.

При цьому, згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відтак, доводи відповідача про те, що необхідною умовою для зарахування періодів роботи до страхового стажу позивача є необхідність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України є безпідставними, оскільки в спірному випадку при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені статтями 24, 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку №22-1).

Отже, до компетенції органу Пенсійного фонду України входить перевірка належного оформлення поданих документів та за наявності розбіжностей у таких, пенсійний орган уповноважений вчинити дії щодо здійснення перевірки таких документів.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

У постанові Верховного Суду від 12.04.2021 у справі №219/4550/17 суд дійшов висновку, що надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Зі змісту довідок № 62 від 30.09.2008, № 262 від 09.11.2017 та № 270 від 09.11.2017 слідує, що вони видані ООО "Запсибинтерстрой" та ООО «Сургутинтерстрой» на підставі особових рахунків. Крім того, зазначені довідки завірені печаткою вказаного товариства, містять відомості про фактичну суму заробітної плати позивача за спірні роки.

Докази, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачами не подано, а судом не встановлено.

Відповідачами жодним чином не доведено того факту, що роботодавцями не здійснювались відповідні відрахування із заробітної плати позивача під час його роботи у російській федерації в періоди з 01.08.2002 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час виконання роботи, який органом Пенсійного фонду не зараховано до загального трудового стажу, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

Згідно з статтею 45 Закону № 1058 пенсія з віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулось не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за призначенням пенсії звернувся 03 серпня 2022, тобто протягом трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, а відтак, має право на призначення пенсії з 22.05.2022.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.08.2022 № 96 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 з урахуванням періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 та періодів роботи в російській федерації з 01.01.2004 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017 на підставі довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації № 62 від 30.09.2008, № 262 від 09.11.2017 та № 270 від 09.11.2017, з часу виникнення права на призначенням такої пенсії, тобто з 22.05.2022.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір в сумі 992, 40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.08.2022 № 96 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням періодів трудової діяльності, зазначених у трудовій книжці НОМЕР_2 , періодів роботи в російській федерації з 01.01.2004 по 25.10.2006, з 23.05.2007 по 30.09.2008, з 23.07.2012 по 27.05.2013, з 30.05.2013 по 08.03.2014, з 27.05.2014 по 17.02.2015, з 11.04.2016 по 15.11.2016, з 06.06.2017 по 08.11.2017 на підставі довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації № 62 від 30.09.2008, № 262 від 09.11.2017 та № 270 від 09.11.2017, з часу виникнення права на призначенням такої пенсії, тобто з 22.05.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.