Справа № 440/4476/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 р. Справа № 440/4476/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2022, (головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський) по справі № 440/4476/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги, невиплаченої суми індексації грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні відпустки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 6503,56 грн. з врахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 № 17);

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 невиплачену суму індексації грошового забезпечення у розмірі 3375,17 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки в загальній кількості 110 календарних днів;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки на загальну суму 81655,20 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів через невиплату в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року індексації грошового забезпечення та невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не врахуванні індексації грошового забезпечення при здійсненні виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області перерахувати позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, розрахованої на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та здійснити виплату суми перерахунку з урахуванням проведених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби (12 та 13 років), а також додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби (12 та 13 років), а також додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду від 14.07.2022 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що виплата індексації грошового забезпечення не впливає на розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки одноразові та компенсаційні виплати не враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги, бо не мають постійний характер. Відтак, індексація не входить до складу грошового забезпечення відповідно до пункту 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, оскільки не має постійного характеру та не є видом грошового забезпечення поліцейських, отже, не враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вказав, що постановою КМУ від 17.07.2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), натомість нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських було розпочато тільки з жовтня 2017 року, після набрання чинності постанови КМУ №782 від 18.10.2017 року, якою внесено зміни до п.2 Порядку №1078 та доповнено абзац п`ятий словом "поліцейських", отже, на момент виникнення спірних правовідносин механізм нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських був законодавчо не врегульований, відтак відповідачем правомірно не здійснювалась індексація грошового забезпечення позивача. Крім того, у період з листопада 2015 по жовтень 2017 року величина індексу споживчих цін не перевищувала встановлений поріг індексації у 103%, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Зазначив, що відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260) грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у році звільнення, таким чином, грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена.

У додаткових поясненнях просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.10.2022 у справі №241/2229/20.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 30.04.2020 проходив службу в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.04.2020 №180/ос капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Лубенського відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції ГУНП в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції згідно з п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 30.04.2020.

Позивач, з метою отримання інформації про нараховані та виплачені суми під час проходження служби та при звільненні, звернувся до ГУНП в Полтавській області із заявою від 04.02.2022 р., в якій просив також надати копії наказів про надання ОСОБА_1 відпусток (основних та додаткових, в тому числі як УБД) за 2015-2020 роки; копії наказів з рапортами керівництва про відкликання ОСОБА_1 з відпусток за 2015-2020 роки.

Відповідачем на запит позивача надано довідку, видану Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області за №223/115/29/07/01-2022 від 10.02.2022 згідно якої розмір грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку за повний місяць становив 17 648,89 грн.,: - посадовий оклад 3 250,00 грн, - спеціальне звання 2 000,00 грн,- надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 575,00 грн, - надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 487,50 грн, - надбавка за специфічні умови проходження служби (75%) - 5 118,75 грн., - премія (41,972%) - 5 217,64 грн.

Одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована в розмірі 123 542,23 грн. (17 648,89 грн. * 50%*14 років) та виплачена згідно наказу ГУНП в Полтавській області від 28.04.2020 №180 о/с у сумі 121 689,10 грн. (з урахуванням утримання військового збору (1,5%) (а.с.23).

За період із 07.11.2015 по 31.10.2017 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з відсутністю правових підстав, що підтверджується довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області №29/39зі від 10.02.2022 (а.с.20).

Вважаючи, що відповідачем виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у зменшеному розмірі, без врахування індексації а також, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по жовтень 2017 року та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки в загальній кількості 110 календарних днів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності ГУНП в Полтавській області щодо не врахування індексації при виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, не нарахуванні та не виплаті індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік та щорічної додаткової оплачуваної відпустки, а також додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку судовому рішенню в частині позовних вимог щодо не врахування індексації при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до приписів пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Сторонами не заперечується, що вислуга років позивача на час звільнення зі служби в поліції складає 14 років та те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 14 років.

Розмір грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку за повний місяць становив 17 648,89 грн., з яких: посадовий оклад 3 250,00 грн, спеціальне звання 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 575,00 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 487,50 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (75%) - 5 118,75 грн., премія (41,972%) - 5 217,64 грн. , згідно довідки, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Полтавській області за №223/115/29/07/01-2022 від 10.02.2022.

Одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована в розмірі 123 542,23 грн. (17 648,89 грн. * 50%*14 років) та виплачена згідно наказу ГУНП в Полтавській області від 28.04.2020 №180 о/с у сумі 121 689,10 грн. (з урахуванням утримання військового збору (1,5%) (а.с.23).

Згідно з пунктом 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок №260), цей Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 23 розділу І Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 3 розділу І цього Порядку №260 передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);4 ) премії;5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За визначенням статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів вважає, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Що стосується питання включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги, колегія суддів звертає увагу на таке.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч.2 ст.9 Закону України №2262-ХІІ.

В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку одноразової грошової допомоги призвело б до знецінення як грошового забезпечення, так і самої допомоги.

Судом встановлено та визнається відповідачем, що на час звільнення позивача йому нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, проте вказані суми не були включені при визначені суми одноразової грошової допомоги при звільненні.

Доводи апеляційної скарги, що індексація не є складовою грошового забезпечення, не має постійного характеру, а тому не має враховуватися при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні є помилковими.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.

Доводи апелянта , що постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17 стосується інших правовідносин, а саме щодо визначення складових пенсії за вислугу років, а тому безпідставно врахована судом першої інстанції, колегія суддів вважає помилковим, оскільки в цій постанові надано правовий висновок щодо характеру виплати індексації.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 26.01.2022 по справі №520/8887/2020 при вирішенні питання включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги, суд також послався на постанову Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17, та дійшов висновку, що індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що індексація є складовою місячного грошового забезпечення поліцейських і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, є правильними і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не врахуванні індексації грошового забезпечення при здійсненні виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, розрахованої на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, здійснивши виплату суми перерахунку з урахуванням проведених виплат.

Судова колегія зазначає, що оскільки здійснення розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, як і здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця, а завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, вчинення дій (бездіяльності), тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обраного способу захисту .

Щодо нарахування та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка згідно змін, внесених Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За правилами пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Пунктом 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

При цьому статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року №2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення.

В подальшому до Порядку №1078 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Доводи апелянта проте, що індексація грошового забезпечення поліцейських повинна здійснюватися лише після 18 жовтня 2017 року, тобто з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України №782, є безпідставними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Окрім того, в силу положень частини другої статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином, позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період перебування на посадах поліцейського з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права, наведеним у постанові від 16 липня 2020 року у справі №2140/1763/18.

Доводи апелянта про відсутність підстав для здійснення індексації грошового забезпечення, оскільки індекс споживчих цін в період з 2015-2017 не перевищував поріг 103% з посиланням на довідку Держкомстату колегія суддів відхиляє, оскільки позивачу у нарахуванні індексації грошового забезпечення відмовлено з інших підстав, а саме у зв`язку з відсутністю права взагалі.

Таким чином, спірним питанням у справі, що розглядається є наявність чи відсутність права у ОСОБА_1 на отримання індексації, тоді як визначення суми індексації та місяців спірного періоду, у які вона має бути виплачена відноситься до повноважень відповідача під час проведення її нарахування відповідно до приписів Порядку № 1078.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у порушення вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення протягом періоду його служби в Національній поліції з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року.

Щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби (12 та 13 років), а також додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки.

Законом України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (далі - Закон №504/96-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: зокрема 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Частиною першою статті 24 Закону №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Статтею 92 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин сьомої, восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", (Закон № 3551-ХІІ). державою гарантується надання учасникам бойових дій пільг, зокрема додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно з абзацами сьомим та восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Колегія суддів звертає увагу, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України та особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів, відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється, та у разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції, за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

У Рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні висновки висловлено Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20, від 24.06.2021 у справі №520/8054/2020.

Як вбачається з листа Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 02 червня 2022 року № 181155/12/04/2022, за час проходження служби в Національній поліції у період з 07.11.2015 по 30.04.2020 у майора поліції ОСОБА_1 наявні наступні залишки невикористаних відпусток: щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 30 календарних днів та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби (12 років) - 07 календарних днів; щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби (13 років) у кількості 08 календарних днів; додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення учасникам бойових дій за 2016 рік у кількості 14 календарних днів; додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення учасникам бойових дій за 2017 рік у кількості 14 календарних днів; додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення учасникам бойових дій за 2019 рік у кількості 14 календарних днів; додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення учасникам бойових дій за 2020 рік у кількості 14 календарних днів. Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.04.2020 № 180 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 30.04.2020 та компенсовано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2020 рік за фактично відпрацьований час у кількості 13 календарних днів (а.с. 43).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористаний 101 календарний день щорічної основної та щорічної додаткової відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016-2020 роки.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ГУНП в Полтавській області на правову позицію, висловлену у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 31.10.2022 року у справі №241/2229/20, оскільки зазначене судове рішення прийнято в порядку цивільного провадження за інших фактичних обставин справи та суб`єктного складу учасників відносин.

Так, у справі №241/2229/20, позивач обіймав посаду завідуючого хірургічного відділення в КНП «Мангушська центральна районна лікарня» та продовжував перебувати у трудових стосунках із відповідачем на момент виникнення спору про право отримати компенсацію за невикористану додаткову відпустку, в той час як у справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у відмінних правовідносинах - звільнення особи з публічної служби, які врегульовані зазначеними вище спеціальними нормативними актами, розгляд яких передбачений за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 по справі № 440/4476/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова