Справа № 460/1185/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/1185/21 пров. № А/857/13436/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 460/1185/21 (головуюча суддя Гудима Н.С., м. Рівне) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просив:

а) визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні до стажу роботи на державній службі періодів роботи з 07.05.1980 по 28.09.1981, 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006;

б) зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до стажу роботи позивача на державній службі періоди роботи з 07.05.1980 по 28.09.1981, 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006;

в) зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 19.01.2021 пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 на підставі довідок від 04.01.2021 №02-23/07/21 та №02-22/07/21;

Рішенням від 17 листопада 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на державній службі періоду військової служби з 07.05.1980 по 28.09.1981, а також періоди його роботи з 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на державній службі періоду військової служби з 07.05.1980 по 28.09.1981, а також періоди його роботи з 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі його заяви від 19.01.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Також стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що з 01.05.2016 набув чинності Закон №889, який визначає право пенсію позивача, однак останній не підпадав під жодну із умов зазначеного закону, позаяк станом на 01.05.2016 не перебував на посаді державної служби та не мав стажу не менше 20 років на посадах, віднесених до державної служби, відтак, відмова ГУ ПФУ в Рівненській області є законною.

Зазначає, що з 04.07.2001 посада голови Костопільської районної Ради народних депутатів віднесена до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не відповідних категорій посад державних службовців.

З огляду на зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 08.12.2018 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.01.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його на пенсію на умовах Закону України «Про державну службу».

Рішенням від 26.01.2021 №5/03.15-24 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило позивачу у такому переведенні та перерахунку пенсії, оскільки стаж його державної служби станом на 01.04.2016 включно складає 19 років 02 місяці 11 днів, а отже, права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у позивача немає.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що жодних правових підстав для не зарахування до стажу роботи на державній службі періоду військової служби позивача та періодів його роботи на посадах увільненого секретаря парткому колгоспу "40-річчя Жовтня" Костопільського району, інструктора організаційного відділу Костопільського райкому Компартії України, голови Костопільської районної ради матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано, а порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача на державній службі період його військової служби з 07.05.1980 по 28.09.1981, а також періоди його роботи з 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006 та зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога про призначення пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати від 04.01.2021 №02-23/07/21 та №02-22/07/21 є передчасною, оскільки відповідач не надавав жодної правової оцінки зазначеним довідкам та не відмовляв позивачу в їх врахуванні, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року було врегульованим Законом України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень п. 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі № 676/4235/17.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення стажу державної служби» від 03 травня 1994 року № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, передбачено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У Додатку до Порядку №283 наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Порядком обчислення стажу державної служби передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 №1049 (далі - Положення №1049).

Так, відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення №1049 до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується, стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених у статті 118 Кодексу законів про працю України.

За змістом статті 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Цими статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій.

Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавством передбачено право на зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №2240/2515/18 та від 15 січня 2020 року у справі №334/4034/16-а(2-а/334/217/16).

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до записів трудової книжки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 :

- №7 з 18.04.1986 затверджений увільненим секретарем партійної організації колгоспу "Полісся" Костопільського району, відповідно до постанови бюро Костопільського райкому Компартії України від 23.04.1986 №Б-8 п.33;

- №8 з 17.03.1987 затверджений увільненим секретарем парткому колгоспу "40-річчя Жовтня" Костопільського району, згідно з постановою бюро Костопільського райкому Компартії України від 19.03.1987 №21/26;

- №9 з 30.03.1989 затверджений інструктором організаційного відділу Костопільського райкому Компартії України (а.с.23).

Водночас суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що посади увільненого секретаря партійної організації колгоспу "Полісся" Костопільського району та увільненого секретаря парткому колгоспу "40-річчя Жовтня" Костопільського району є виборними та відповідальними, оскільки призначення позивача на ці посади було здійснене на підставі відповідних протоколів колегіального органу бюро (постанови бюро Костопільського райкому Компартії України від 19.03.1987 №21/26 та від 23.04.1986 №Б-8 п.33), а тому періоди роботи позивача з 18.04.1986 по 17.03.1987 та з 17.03.1987 по 30.03.1989 підлягають зарахуванню до стажу його державної служби.

Відповідно до п. 2 Порядку № 283, обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 № 283, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування, зараховується до стажу державної служби.

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад;

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що в період з 03.07.2001 по 14.04.2006 позивач був обраний та обіймав посаду голови Костопільської районної ради, що підтверджується записами №29 та №35 трудової книжки позивача (а.с.26-27).

Таким чином, доводи скаржника про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року по 14.04.2006 року не може бути зарахований позивачу як стаж державного службовця, який за відповідної його тривалості дає право на призначення пенсії державного службовця, а лише до 04.07.2001 року - є безпідставними, з огляду на п. 2 Порядку № 283 в системному зв`язку зі ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

При цьому, суд першої інстанції аргументовано зазначив, що згідно з п. 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також: час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ та час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Крім того, згідно з вимогами частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військової служби зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У межах даної справи судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 07.05.1980 по 28.09.1981 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР відповідно до військового квитка позивача серії НОМЕР_2 (а.с.34).

Враховуючи зазначені норми, період проходження позивачем військової служби в лавах Збройних Сил СРСР з 07.05.1980 по 28.09.1981 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що жодних правових підстав для не зарахування до стажу роботи на державній службі періоду військової служби позивача та періодів його роботи на посадах увільненого секретаря парткому колгоспу "40-річчя Жовтня" Костопільського району, увільненого секретаря партійної організації колгоспу "Полісся" Костопільського району та голови Костопільської районної ради матеріали справи не містять та відповідачем до суду не подано.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідач, не зарахувавши до стажу роботи на державній службі період військової служби з 07.05.1980 по 28.09.1981, а також періоди його роботи з 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006, діяв всупереч передбаченим ч.2 ст. 2 КАС України критеріям, не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством, а отже, такі дії відповідача є протиправними.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, будь-яких заперечень чи наявності підстав відмови для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за іншими ознаками, окрім як відсутності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зокрема, щодо пенсійного віку чи страхового стажу, відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Оскільки суд першої інстанцій дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що позивач має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», тому відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною.

Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача на державній службі період його військової служби з 07.05.1980 по 28.09.1981, а також періоди його роботи з 18.04.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 30.03.1989, з 03.07.2001 по 14.04.2006 та зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі його заяви від 19.01.2021.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 460/1185/21 не оскаржено сторонами в частині позовних вимог, у задоволені яких відмовлено, а тому, з огляду на положення ст.308 КАС України, не є предметом апеляційного перегляду.

Крім цього, безпідставними є доводи апелянта (відповідача) про те, що ГУ ПФУ в Рівненській області не має можливості понести витрати по сплаті судового збору в зв`язку із забороною використання коштів на цілі, не передбачені Законом №1058-IV.

Щодо цього колегія суддів зазначає, що обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень повернути позивачу понесені судові витрати в разі задоволення адміністративного позову визначено нормами чинного законодавства.

Такі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, фінансове становище такого суб`єкта владних повноважень не може ставити в залежність право особи на отримання відшкодування понесених судових витрат, які були зумовлені необхідністю судового захисту прав та інтересів особи-позивача саме від протиправної поведінки (рішення, дії, бездіяльності) цього суб`єкта владних повноважень (відповідача).

Виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в частині відшкодування судових витрат не може вважатись безпідставним використанням бюджетних коштів у правовідносинах щодо відшкодування судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідного суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що решта доводів апеляційної скарги не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 460/1185/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 25.01.2023.