Справа № 260/5508/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2023 рокум. Ужгород№ 260/5508/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 51, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною та скасувати відмову Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області, оформлену листом за підписом директора В.Попадинець № П-20/007/14 від 23 листопада 2022 року щодо відмови призначити захисника для надання правової допомоги, складання ряду документів процесуального характеру та представництва інтересів у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055, згідно письмових заяв від 26.10.2022 р.; 2) зобов`язати Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 жовтня 2022 року про призначення захисника для надання правової допомоги, складення документів процесуального характеру та представництва інтересів у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055; 3) стягнути з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Разом з тим позивачем заявлено наступні клопотання:

- про витребування з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області належним чином завірених копій заяв від 26 жовтня 2022 року про призначення захисника у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055 та лист за підписом директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області В.Попадинець № П-20/007/14 від 23 листопада 2022 року, оскільки у нього немає можливості зробити їх копії та надати їх до суду;

- про призначення захисника для надання правової допомоги і представництва інтересів під час розгляду даної справи;

- про звільнення від сплати судового збору, оскільки у засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 кошти на особовому рахунку відсутні.

26 грудня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін. Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - задоволено. Витребувано від Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області до 22 січня 2023 року належним чином завірені копії заяви від 26 жовтня 2022 року про призначення захисника у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055 та лист за підписом директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області В.Попадинець № П-20/007/14 від 23 листопада 2022 року.

Доручено Ужгородському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснення представництва інтересів довічно засудженого ОСОБА_1 в суді у справі № 260/5508/22 шляхом призначення адвоката.

12 січня 2023 року відповідачем подано до суду належним чином засвідчені копії заяв про призначення захисника від 26 жовтня 2022 року у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055 та лист за підписом директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області В.Попадинець № П-20/007/14 від 23 листопада 2022 року, (а.с. 48-50).

Крім того, у відповідності до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 29 грудня 2022 року № 507, Ужгородським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено адвоката Вовканича Сергія Михайловича для представлення інтересів у суду у справі № 260/5508/22, (а.с. 29).

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є засудженим до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, відбуває покарання у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарання (№9). Позивач направив до Ужгородським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги 26 жовтня 2022 року заяву, у якій просив призначити адвоката для надання правової допомоги, складання ряду документів процесуального характеру на адресу Полтавської обласної прокуратури та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, представлення інтересів в судах, ТУ ДБР у м. Полтаві та Полтавській обласній прокуратурі у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055. Однак, за результатами розгляду вищенаведеного звернення ОСОБА_1 отримав лист про відмову на його звернення від 26 жовтня 2022 року про призначення захисника (адвоката). Зазначає, що підстави для відмови в наданні безоплатної вторинної правової допомоги визначені у статті 20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Крім того, зазначає, що приписи статті 19 Закону України «Про безоплатну правову допомог)» виключають можливість центру оформляти наслідки розгляду звернень / заяв про надання безоплатної вторинної правової будь яким іншим способом, аніж шляхом прийняття рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги чи рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги. В результаті відповідачем порушено гарантовані КУ, міжнародними актами, законами України права на правову допомогу та таке порушення продовжується до цього часу, оскільки у зв`язку із вказаними необґрунтованими відмовами ОСОБА_1 до цього часу не може захистити інтереси.

12 січня 2023 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що лист Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області № П-20/007/14 від 23.11.2022 року не був рішенням про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги, а був спрямований на уточнення відомостей щодо статусу ОСОБА_1 та предмету надання безоплатної вторинної правової допомоги. Із звернень ОСОБА_1 від 26.10.2022 р. не надалося за можливе з`ясувати його належність до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 Закону № 3460-VI, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області цілком правомірно зажадав від ОСОБА_1 інформації та підтвердних документів для вирішення питань порушених у зверненні, необхідності подання додаткових відомостей, необхідності надіслання до Регіонального центру копії обвинувального вироку, ухваленого судом щодо ОСОБА_1 , а також інших наявних копій процесуальних документів кримінальних проваджень, у яких заявник є учасником сторони кримінального провадження. Крім цього, в зверненнях ОСОБА_1 від 26.10.2022 р. відсутнє зазначення його правового статусу як учасника кримінального провадження (затриманий, підозрюваний, обвинуваченний, засуджений, потерпілий), що зумовлює розгляд його звернення, в разі підтвердження належності до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 Закону № 3460-VI або Регіональний центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області або Ужгородським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в залежності від предмету надання правової допомоги (виду правових послуг) та його статусу у кримінальних провадженнях. Надання ОСОБА_1 документів суду про його засудження до довічного позбавлення волі жодним чином не підміняє обов`язку ОСОБА_1 надати саме до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області документів, що підтверджують належність особи до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 Закону № 3460-VI, разом із зверненнями про надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до вимог установлених ч. 4 ст. 18 Закону № 3460-VI. Крім того, в разі надання ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області документів, що підтверджують його належність до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 Закону № 3460-VI, його звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги будуть розглянуті у встановленому законом порядку відповідним центром, отже в цій частині позову про зобов`язання центру повторно розглянути заяви ОСОБА_1 слід відмовити повністю. Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування завданої моральної шкоди не підлягають до задоволення в зв`язку з безпідставністю і необґрунтованістю зазначених вимог.

18 січня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій обґрунтовує, що за положеннями закону Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги за результатами розгляду звернення особи про надання одного і видів безоплатної вторинної правової допомоги наділений повноваженнями виключно або на прийняття рішення щодо надання, або відмову у наданні такої допомоги. Оскільки за результатами розгляду звернення позивача безоплатна вторинна правова допомога йому не надана, має місце відмова в наданні такої допомоги. Позивач у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 14 Закону 3460-VІ є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу . Крім того, проаналізувавши норми Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та інших актів законодавства, можна прийти до висновку, що під документом процесуального характеру, складення якого є правовою послугою в межах безплатної вторинної правової допомоги розуміється документ, що складається відповідно до вимог процесуального закону. За змістом заяв від 26 жовтня 2022 року призначення захисника (адвоката) необхідно, в тому числі, для складання позовних заяв, скарг на адресу слідчого судді на бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, тобто документів процесуального характеру. З аналізу наведеного правового регулювання слідує, що захисником призначається адвокат для падання такого виду вторинної правової допомоги як захист у межах здійснення кримінального проводження, в тому числі щодо складення документів процесуального характеру. За таких обставин у Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги були наявні всі передбачені законом підстави для призначення позивачу захисника, в тому числі для складення документів процесуального характеру. Позивач звертає увагу суду, що його дві заяви про призначення захисника (адвоката) до Центру вторинної правової допомоги від 26.10.2022 р. надійшли із Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань ( №9)». У заявах позивач зазначив, шо він є особою, яка засуджена до довічного позбавлення волі. За твердженням працівників Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9) на адресу Центру вторинної правової допомоги були також направлені відповідні документи на підтвердження його засудження до довічного позбавлення волі. Враховуючи поточний статус позивача у нього була відсутня об`єктивна можливість перевірити такі твердження.

26 січня 2023 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначають, що посилання позивача в відповіді на відзив про те, що за твердженням працівників Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань (№9)" на адресу Центру були також направлені відповідні документи на підтвердження його засудження до довічного позбавлення волі нічим не підтверджені. З огляду на те, що із звернень ОСОБА_1 від 26.10.2022 р. не надалося за можливе з`ясувати його належність до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 Закону № 3460-VI, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області цілком правомірно зажадав від ОСОБА_1 інформації та підтвердних документів для вирішення питань порушених у зверненні, необхідності подання додаткових відомостей, необхідності надіслання до Регіонального центру копії обвинувального вироку, ухваленого судом щодо ОСОБА_1 , а також інших наявних копій процесуальних документів кримінальних проваджень, у яких заявник є учасником сторони кримінального провадження.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань № 9".

До Регіонального центру із надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області супровідним листом від Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань №9 від 26.10.2022 року " 12/1к П-378 надійшли 31.10.2022 року шість заяв ОСОБА_1 адресовані Ужгородському центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, у т.ч. дві заяви ОСОБА_1 від 26.12.2022 року, зокрема :

1) заява ОСОБА_1 про призначення захисника (адвоката) від 26.10.2022 року, за якою засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 звертається до Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та просить призначити захисника (адвоката) для надання правової допомоги, складення документів процесуального характеру та представництва інтересів у кримінальному провадженні за № 0000055 в рамках к/с №04580007 за його обвинуваченням, зокрема:

- до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві та Полтавської обласної прокуратури заяви про визнання потерпілим та цивільного позову про завдання моральної шкоди у кримінальному провадженні № 0000055 в рамках к/с №04580007 за його обвинуваченням; ряд клопотань про призначення ряд експертиз, про витребування (збирання) доказів і про тимчасовий доступ до речей та документів, про проведення слідчих (розшукових) і інших процесуальних дій, інші заяви і клопотання у кримінальному провадженні № 0000055;

- до Октябрського районного суду м. Полтави ряд скарг на бездіяльність та рішення Територіального управління управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві та Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000055; заяви про відвід слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві та прокурора Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000055, інші заяви і клопотання , необхідних для подання даних заяв і скарг;

- представництва інтересів у судах в межах кримінального провадження №0000055, ( а.с.48).

Друга заява ОСОБА_1 про призначення захисника (адвоката) від 26.10.2022 року, за якою засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 звертається до Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та просить призначити захисника (адвоката) для надання правової допомоги, складання документів процесуального характеру та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0000221 в рамках к/с № 04580007 за його обвинуваченням, зокрема;

- до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві та Полтавської обласної прокуратури заяви про визнання потерпілим та цивільного позову про завдання моральної шкоди у кримінальному провадженні № 0000221 в рамках к/с № 04580007 за його обвинуваченням; ряд клопотань про призначення ряду експертиз, про витребування (збирання) доказів і про тимчасовий доступ до речей та документів, про проведення слідчих (розшуковик) і інших процесуальних дій, інші заяви і клопотання у кримінальному провадженні № 0000221;

- до Октябрьського районного суду м. Полтави ряд скарг на бездіяльність та рішення Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві та Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000221; заяви про відвід слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві та Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000221, заяви про відвід слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві та прокурора Полтавської обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000221, інші заяви та клопотання, необхідних для подання даних заяв і скарг;

- представництва інтересів у судах в межах кримінального провадження № 0000221, (а.с. 49).

23 листопада 2022 року листом № П-20/007/14 директор Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Закарпатській області направляє Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань (№9) для вручення засудженому ОСОБА_1 відповідь на його звернення від 26.10.2022 року, 31.10.2022 року, 01.11.2022 року, 07.11.2022 року, 14.11.2022 року, в якому зазначають, що Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Закарпатській області звернення розглянуті. Роз`яснюють що порядок надання безоплатної вторинної правової допомоги визначений Законом України "Про безоплатну правову допомогу" та підзаконними нормативно-правовими актами. З огляду на те, що для ґрунтовного розгляду та вирішення питань порушених у зверненнях, необхідні додаткові відомості, просять надіслати до Регіонального центру копію обвинувального вироку, ухваленого щодо нього судом, а також інші наявні копії процесуальних документів кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_1 є учасником сторони кримінального провадження, (а.с. 50).

Вважаючи відмову відповідача від 23.11.2022 року протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02 червня 2011 року №3460-VI /далі - Закон № 3460-VI/.

Статтею 1 Закону №3460-VI передбачено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Згідно із статтею 3 Закону №3460-VI право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною другою статті 13 Закону №3460-VI визначено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Пунктом 7 частини першої статті 14 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Статтею 15 Закону №3460-VI передбачено, що суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 16 Закону №3460-VI Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням.

Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.

Однією із вимог позову є визнання протиправною та скасування відмови Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області, оформлену листом за підписом директора В.Попадинець № П-20/007/14 від 23 листопада 2022 року .

Розглядаючи таку вимогу, судом встановлено, що згідно із пунктом першим частини першої статті 17 Закону №3460-VI Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Порядок розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правової допомоги визначений статтею 19 Закону №3460-VI, частинами першою, третьою та четвертою якої передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Слід відмітити, що стаття 19 цього Закону визначає також випадки у яких Центр надання безоплатної правової допомоги зобов`язаний прийняти рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги з моменту затримання особи чи позбавлення особистої свободи, а частина 6 цієї статті визначає випадки негайного призначення захисника.

Однак, поза увагою суду не можуть залишитися вимоги статті 18 цього Закону №3460 "Про надання безоплатної правової допомоги", якою визначено порядок подання звернень про надання безоплатної вторинної правової допомоги, де частиною 4 визначено, що разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону.

Отже, законодавець закріпив обов`язок особи, що звертається за безоплатною правовою вторинною допомогою подати документи, що підтверджують належність особи до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною 1 статті 14 цього Закону.

Із наданих суду доказів та матеріалів справи слідує, що жодних документів ОСОБА_1 до своїх заяв від 26.10.2022 року (а.с.49-50) не додавав, однак у поданих заявах зазначив, що є особою засудженою до довічного позбавлення волі. Не містять таких доказів ні матеріали даної справи, ні супровідний лист Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)" від 26.10.2022 року, ( а.с.47).

Вказана обставина зумовлює суд констатувати, що позивач звертаючись до Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги не дотримався приписів ч.4 статті 18 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Щодо оцінки дій відповідача у даній справі, то виходячи із порядку розгляду звернень про безоплатну вторинну правову допомогу визначеного статтею 19 цього Закону, то якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №3460-VI особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

Суд аналізуючи наведені нормативні правові доходить до висновку, що право на отримання безоплатної правничої допомоги гарантовано Конституцією України, а зміст і порядок реалізації такого права визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02 червня 2011 року №3460-VI.

Перелік категорій осіб, які мають гарантоване право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, визначено в частині першій статті 14 Закону №3460-VI, до яких, зокрема, належать особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому у разі звернення особи, яка засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги (на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу") і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Встановлені судом обставини, вказують, що розгляд заяви заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією відповідача. Відповідач за результатами розгляду заяви позивача зобов`язаний був прийняти рішення.

В даному випадку, відповідач не прийняв у визначений Законом строк жодного рішення відповідно до статті 17, 19 або статті 20 Закону №3460-VI за наслідками розгляду двох заяв позивача від 26.10.2022 року, а лише надіслав лист від 23.11.2022 року № П-20/007/14 (а.с.50) в якому повідомив, що для ґрунтовного розгляду та вирішення всіх поставлених питань необхідні додаткові відомості, в тому числі обвинувальний вирок, щодо позивача.

Позиція відповідача, яка полягає у повідомленні листом по суті поданих позивачем заяв, є неправомірною та суперечить дискреційним повноваженням, які в силу вимог закону щодо допустимої поведінки зобов`язують Регіональний Центр з надання безоплатної правової допомоги у Закарпатській області прийняти одне із законних рішень про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги, за наслідком розгляду заяв.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, судом встановлено, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб визначений законом, зокрема Законом України "Про безоплатну правову допомогу", що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Отже, з огляду на викладене та положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній при вирішенні справи та ухваленні судового рішення не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача.

Повноваження відповідача щодо прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги чи про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги є його виключною компетенцією, тож вимоги позивача щодо визнання протиправою чи скасування відмови Регіонального центру не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем рішення по суті за зверненням позивача не прийнято та заяви позивача від 26.10.2022 року по суті не розглянуті.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Таким чином, встановленими обставинами справи та матеріалами справи доведена протиправна бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2022 року, та судом констатується вихід за межі позовних вимог.

Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності підстав відмови у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки це не входить до предмету судової перевірки.

Відповідно друга вимога позову щодо зобов`язання Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 26 жовтня 2022 року про призначення захисника для надання правової допомоги, складення документів процесуального характеру та представництва інтересів у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055 є такою, що підлягає задоволенню судом та сприяє відновленню порушеного права.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., судом встановлено наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав деліктивної відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідним є наявність у діях відповідача певного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує на тому, що будь-яких допустимих та достатніх доказів того, що дії відповідача по оформленню оскаржуваного листа будь-яким чином вплинули на стан здоров`я позивача, спричинили погіршення його стану, зумовили фізичні, душевні, психічні страждання останнього, позивачем не надано. Самого лише посилання на їх протиправність недостатньо для прийняття рішення про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди та на підтвердження причинного зв`язку моральної шкоди із діями заподіювача шкоди, розрахунку суми визначення моральної шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Позивач від сплати судового збору звільнений, доказів щодо понесення інших судових витрат позивачем не надано.

Отже, підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 26.10.2022 року.

3. Зобов`язати Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 51, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26 жовтня 2022 року про призначення захисника для надання правової допомоги, складення документів процесуального характеру та представництва інтересів у кримінальних провадженнях № 0000221 і № 0000055 із врахуванням висновків суду.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 січня 2023 року.

СуддяТ.В.Скраль