Справа № 380/4214/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4214/20 пров. № А/857/16280/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року з питань повороту виконання судового рішення у справі № 380/4214/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

суддя в 1-й інстанції Брильовський Р. М.,

час ухвалення рішення 27.10.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/4214/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

14 жовтня 2022 року відповідач Галицька митниця Держмитслужби подала заяву про поворот виконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд від 20 вересня 2022 року в адміністративній справі №380/4214/20 касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року скасовано; ухвалено нове рішення у справі №380/4214/20, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відмовлено. Отже, у зв`язку із скасуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі № 380/4214/20 заявник вважає, що має право на повернення вказаних коштів на підставі статті 380 КАС України шляхом застосування повороту виконання судового рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ст.381 КАС України передбачає необхідність доведення факту обґрунтування скасованого рішення повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами лише щодо заробітної плати, а не середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, оскільки виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи не можуть вважатися заробітною плати та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким здійснити повернення коштів на підставі статті 380 КАС України, шляхом застосування повороту виконання судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції в порядку ст.312 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці ДФС від 13 квітня 2020 року №78-о Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного посту Мостиська Львівської митниці ДФС з 16 квітня 2020 року. Стягнуто з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 145837 грн 45 коп. (без врахування податків та інших обов`язкових платежів). Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 11281 грн 72 коп. (без врахування податків та інших обов`язкових платежів) та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення №5 митного посту Мостиська Львівської митниці ДФС звернуто до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі №380/4214/20 змінено в частині мотивів задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2022 року (адміністративне провадження №К/9901/22584/21) касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

14 жовтня 2022 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду від представника Галицької митниці Держмитслужби надійшла заява про поворот виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі №380/4214/20, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби 145837 грн 45 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати та за змістом ст.381 КАС України поворот виконання рішення про стягнення середнього заробітку можливий лише у випадку, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами, однак доказів надання позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданих ним підроблених документів, які слугували підставою для скасування рішення від 05 січня 2021 року, відповідач суду не надав, а тому підстави для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення відсутні.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

За змістом ч.1-7 ст.380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Під час розгляду заяви про поворот виконання рішення визначальним є з`ясування порушення скасованим судовим рішенням права сторін, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, вирішальною підставою для здійснення повороту судового рішення є скасування чи зміна вищестоящим судом вже виконаних постанов чи рішень суду, а також реалізація скасованого рішення суду внаслідок одержання стороною майна.

З системного аналізу ст.380 КАС України можна дійти висновку, що під час вирішення питання про поворот виконання судового рішення суд має право здійснити такий поворот лише в межах судового рішення (його резолютивної частини), за яким відбулось стягнення, тобто в межах стягнутих сум.

Разом з тим, ст.381 КАС України передбачає, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

З наведеного вище вбачається, що не допускається поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах. Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.

Як правильно заначив суд першої інстанції, у зазначених категоріях адміністративних справ може відбутися поворот виконання у випадках, якщо рішення суду прийнято з урахуванням недобросовісної поведінки позивача (стягувача), а не порушень з боку суду. Тому, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, суд повинен допустити поворот виконання.

При цьому, обставини щодо скасування судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі №380/4214/20 є недостатнім для стягнення з позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, нарахованого йому за рішенням суду, оскільки не встановлено повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів.

Щодо доводів апелянта про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, а тому підлягає поверненню відповідачу, то колегія суддів вважає такі безпідставними та зазначає наступне.

За змістом ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Верховного Суду від 20 вересня 2022 року якою скасовані Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, про присудження на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 145837 грн 45 коп. не ґрунтується на мотивах, що скасовані рішення прийняті внаслідок повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданні підроблених документів.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за змістом ст.381 КАС України поворот виконання рішення про стягнення середнього заробітку можливий лише у випадку, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами, однак доказів надання позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданих ним підроблених документів, які слугували підставою для скасування рішення від 05 січня 2021 року, відповідач суду не надав, а тому підстави для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Крім того, колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 372, 380, 381 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року з питань повороту виконання судового рішення у справі № 380/4214/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.