Справа № 160/8774/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/8774/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року (головуючий суддя Бухтіярова М.М.)

в адміністративній справі №160/8774/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аском Сервіс" до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аском Сервіс", звернувся 24.06.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною викладену у листі №24567/6/04-36-18-07 від 28.04.2022 «Про прийняття податкової звітності» відмову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо визнання податковою звітністю поданих ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), травень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), червень 2021 (реєстраційний номер документа: ), липень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подані TOB «АСКОМ СЕРВІС» уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), травень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), червень 2021 (реєстраційний номер документа: ), липень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) прийняти як податкову звітність та визнати такими, що подані ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання, а саме 25.04.2022;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» шляхом виключення суми податкового боргу у розмірі 753 920,11 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивачем було надіслано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області звітні податкові декларації з податку на додану вартість за наступні звітні (податкові) періоди: березень 2021 року; квітень 2021 року; травень 2021 року; червень 2021 року; липень 2021 року. Всі вказані звітні податкові декларації були прийняті податковим органом, про що свідчать отримані позивачем квитанції №2. В подальшому, 24.04.2022 та 25.04.2022 до кожної з наведених податкових декларацій позивачем надіслано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Прийняття уточнюючих розрахунків податковим органом підтверджується квитанціями №2. Однак, листом №24567/6/04-36-18-07 від 28.04.2022 відповідач повідомив, що подані до ГУ ДПС Дніпропетровській області Правобережного управління ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпро уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 та липень 2021 року оформлені з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, тому не визнано податковою звітністю. Позивач вважає таке рішення відповідача необґрунтованим та безпідставним, оскільки подані уточнюючі розрахунки оформлені у відповідності до вимог Податкового кодексу, містять всі обов`язкові реквізити, у тому числі місцезнаходження (місце проживання) платника податків, та прийняті відповідачем, про що свідчать квитанції №2. Крім того, відповідачем у вказаному листі не вказано причину невизнання поданих уточнюючих розрахунків податковою звітністю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, оформлене листом від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області визнати уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), такими, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання контролюючим органом 24.04.2022.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області визнати уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), червень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) та липень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) такими, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання контролюючим органом 25.04.2022.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що не встановлено порушення позивачем п.48.3 ст. 48 ПК України під час заповнення та подання уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року; підстави, які вказані відповідачем у листі від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07, є необґрунтованими, тому відмовляючи у визнанні вказаних уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок податковою звітністю, відповідач діяв протиправно. Відтак, дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача визнати уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), такими, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання контролюючим органом 24.04.2022 (а не 25.04.2022 як помилково зазначає позивач), та за травень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), червень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) та липень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) такими, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання контролюючим органом 25.04.2022.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» шляхом виключення суми податкового боргу у розмірі 753 920,11 грн., суд першої інстанції зазначив, що такі вимоги є передчасними, оскільки таке коригування (відображення/занесення первинних показників) передбачено нормами чинного законодавства працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи, які містяться, зокрема, у рішенні суду. Крім того, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено відображення в ІКП платника податку податкового боргу, про який зазначено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказує, що уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які було подано позивачем, не відповідають всім критеріям відповідно до п.48.2, 48.3, 48.4, 48.7 Податкового кодексу України і їх неможливо прийняти як податкову звітність.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» зареєстроване 14.08.2006, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи за кодом ; перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Новокодацький район м. Дніпра) та є платником податку на додану вартість (індивідуальний податковий номер 25; основний вид господарської діяльності позивача за КВЕД: 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.06.2016 відбулась реєстрація змін місцезнаходження юридичної особи, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» є: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Сухий острів, буд.3.

Позивачем подано засобом електронного зв`язку в електронній формі до контролюючого органу звітні податкові декларації з податку на додану вартість з додатком 1 (а.с.11-45):

- за березень 2021 року, подана 17.04.2021, реєстраційний номер ;

- за квітень 2021 року, подана 18.05.2021, реєстраційний номер ;

- за травень 2021 року, подана 17.06.2021, реєстраційний номер ;

- за червень 2021 року, подана 18.07.2021, реєстраційний номер ;

- за липень 2021 року, подана 19.08.2021, реєстраційний номер .

На підтвердження прийняття вказаних податкових декларацій позивачем отримано квитанції №2 (а.с.46-50), відповідно до яких за результатом обробки електронні документи, реєстраційні номери документів: , , , , , доставлено до районного рівня ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Новокадацький р-н м. Дніпра) та прийнято.

В подальшому, позивачем засобом електронного зв`язку в електронній формі подано до контролюючого органу наступні уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправлення самостійно виявлених помилок з додатками 1 (а.с. 52-57, 59-64, 66-71, 73-78, 80-85):

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється, березень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється, квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється, травень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 25.04.2022 за звітний період, що уточнюється, червень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 25.04.2022 за звітний період, що уточнюється, липень 2021 року (реєстраційний номер документа: ).

На підтвердження прийняття вказаних уточнюючих розрахунків позивачем отримано квитанції №2 (а.с.51, 58, 65, 72, 79), відповідно до яких за результатом обробки електронні документи (реєстраційні номери документів: , , , , ), доставлено районного рівня ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Новокадацький р-н м. Дніпра) та прийнято:

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється березень 2021 року, реєстраційний номер документа 24.04.2022 о 23:44 год.;

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється квітень 2021 року, реєстраційний номер документа 24.04.2022 о 23:49 год.;

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється травень 2021 року, реєстраційний номер документа 25.04.2022 о 00:03 год.;

- уточнюючий розрахунок від 25.04.2022 за звітний період, що уточнюється, червень 2021 року, реєстраційний номер документа 25.04.2022 о 00:09 год.;

- уточнюючий розрахунок від 25.04.2022 за звітний період, що уточнюється, липень 2021 року, реєстраційний номер документа - 25.04.2022 о 00:20 год.

Листом від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області повідомлено позивача, що подані до ГУ ДПС у Дніпропетровській області Правобережного управління ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року оформлені з порушення вимог п. 48.3 ст.48 Податкового кодексу України, тому звітність не визнано податковою (а.с.9-10).

В обґрунтування такого рішення відповідачем у листі №24567/6/04-36-18-07 від 28.04.2022 зазначено, що Правобережним відділом камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Дніпропетровській області проведено перевірку наявності та достовірності заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених п. 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок:

за березень 2021 року від 24.04.2022 № та Додатку 1 до нього;

за квітень 2021 року від 24.04.2022 № та Додатку 1 до нього;

за травень 2021 року від 25.04.2022 № та Додатку 1 до нього;

за червень 2021 року від 25.04.2022 № та Додатку 1 до нього;

за липень 2021 року від 25.04.2022 № та Додатку 1 до нього.

Згідно із п.48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положенням пункту 46.5 статті 46 ПКУ та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПКУ «Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: місцезнаходження (місце проживання) платника податків». Подані до ГУ ДПС у Дніпропетровській області Правобережного управління ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року оформлені з порушення вимог п. 48.3 ст.48 ПКУ, тому звітність не визнано податковою.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача щодо відмови у визнанні уточнюючих розрахунків за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року податковою звітністю.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За визначенням, наведеним у пункті 46.1 статті 46 Податкового Кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (пп.48.1 - 48.2 ст.48 ПКУ).

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Подання податкової декларації до контролюючих органів визначається статтею 49 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового Кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

В силу пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

За змістом пункту 49.8 статті 49 Податкового Кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу.

Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

49.11.1. у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання;

49.11.2. у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за змістом пункту 48.3 статті 48 Податкового Кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України передбачено, що у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити:

- відмітка про звітування за спеціальним режимом;

- код виду економічної діяльності (КВЕД);

- код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ;

- індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період;

- дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій;

- ознака неприбутковості організації;

- повне найменування нерезидента;

- місцезнаходження нерезидента;

- назва та код держави резиденції нерезидента;

- код нерезидента, що присвоєно державою, резидентом якої він є.

Підпунктом 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником;

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність накладеного на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки платника податку.

Відповідно до пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зміст наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що, одержавши від платника податків податкову звітність, контролюючий орган зобов`язаний перевірити наявність у ній реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, та прийняти одне з двох рішень:

- або прийняти податкову звітність,

- або відмовити у її прийнятті, одночасно повідомивши платника податків про причини відмови.

Умовою, з якою законодавець пов`язує можливість прийняття або неприйняття податкової звітності, є наявність або відсутність у ній обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

При цьому, за змістом пункту 49.3 статті 49 Податкового Кодексу України єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

У разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу (пп.49.12.2 п.49.12 ст.49 ПКУ).

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.13 ст.49 ПКУ).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації, закріплений положеннями статей 48 та 49 Податкового кодексу України, є вичерпним; неприйняття податкової декларації з інших підстав, не передбачених податковим законодавством, забороняється.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем подано засобом електронного зв`язку в електронній формі до контролюючого органу наступні уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатком 1, а саме:

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється, березень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється, квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 24.04.2022 за звітний період, що уточнюється, травень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 25.04.2022 за звітний період, що уточнюється, червень 2021 року (реєстраційний номер документа: );

- уточнюючий розрахунок від 25.04.2022 за звітний період, що уточнюється, липень 2021 року (реєстраційний номер документа: ).

Так, уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправлення самостійно виявлених помилок за березень 2021 (реєстраційний номери: ), за квітень 2021 (реєстраційний номер: ), за травень 2021 (реєстраційний номер: ), за червень (реєстраційний номер: ), за липень 2021 (реєстраційний номер: ) прийняті контролюючим органом, про що свідчать квитанції №2 (а.с.51, 58, 65, 72, 79).

Натомість, листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07 позивача повідомлено про відмову у визнанні уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року та липень 2021 року податковою звітністю.

В обґрунтування такого рішення відповідач у вказаному листі посилався на положення пункту 48.3 статті 48 ПК України, зазначивши, що декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити як місцезнаходження (місце проживання) платника податків, а подані уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року оформлені з порушення вимог п. 48.3 ст.48 ПК України.

Однак, з вказаного листа відповідача не вбачається обґрунтувань підстав невизнання вказаних уточнених розрахунків податковою звітністю, не уточнено причин та не конкретизовано обставин, які слугували підставою для висновку про оформлення вказаних уточнюючих розрахунків з порушенням вимог п. 48.3 ст.48 ПК України, не зазначено, в чому полягає порушення вимог п. 48.3 ст.48 ПК України при їх оформленні.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальне посилання відповідача у листі від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07 на положення пункту 48.3 статті 48 ПК України із зазначенням, що декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити як місцезнаходження (місце проживання) платника податків, не свідчить про обґрунтованість такого рішення, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності щодо підстав відмови у визнанні поданих уточнюючих розрахунків податкової звітності, що є неприпустимим.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у визнані поданих позивачем уточнюючих розрахунків податковою звітністю, що викладена у листі від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07, не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки відповідачем хоч і наведено норми податкового законодавства, однак не зазначено допущених порушень при їх оформленні, не обґрунтовано підстав та мотивів прийняття такого рішення.

Крім того, зауваження відповідача щодо місцезнаходження (місце проживання) платника податків у спірних правовідносинах безпідставні.

Відповідно до п.45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом апеляційної інстанції досліджено уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року, та встановлено, що в графі 06 «Податкова адреса» зазначено: вулиця Сухий острів, буд. 3, м. Дніпро, Ленінський район, Дніпропетровська обл., 49000.

Вказана адреса відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи позивача:

Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Сухий острів, будинок 3.

Зокрема, при співставленні інформації про місцезнаходження юридичної особи позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначеної ним податкової адреси в уточнюючих розрахунках судом не встановлено невідповідностей.

В графі 06 «Податкова адреса» в уточнюючих розрахунках за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року містяться відомості щодо місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС», відповідні інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тому правових підстав для невизнання податковою звітністю вказаних уточнюючих розрахунків у відповідача не було.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що той факт, що в уточнюючих розрахунках в полі «податкова адреса» додатково зазначено «Ленінський район» не робить зазначену в уточнюючих розрахунках податкову адресу невірною, не є порушенням п.48.3 ст.48 ПК України.

Невизнання уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року податковою звітністю лише з цих підстав є проявом надмірного формалізму з боку відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з спростуванням судом першої інстанції доводів відповідача про те, що надана 17.05.2021 податкова декларація з податку на додану вартість підприємства за квітень 2021 № заповнена з порушенням вимог п. 48.3 ст.48 цього Кодексу, а саме: не заповнено поле «головний бухгалтер», у той час як воно передбачено даними ЄДР, оскільки це не стосуються спірних відносин.

Оскільки судом не встановлено порушення позивачем п.48.3 ст. 48 ПК України під час заповнення та подання уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року, квітень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року; то підстави, які вказані відповідачем у листі від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07, є необґрунтованими.

За таких обставин, відмовляючи у визнанні вказаних уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок податковою звітністю, відповідач діяв протиправно.

Виходячи з того, що права позивача у даному випадку порушено саме відмовою відповідача, оформленою листом від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07, то вказана відмова як рішення суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

За змістом положень частини 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд першої інстанції, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача, та обґрунтовано визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, оформлене листом від 28.04.2022 №24567/6/04-36-18-07, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та ефективним.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5.04.2005 (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та забезпечення остаточного вирішення спору між сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язання відповідача визнати уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), квітень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), такими, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання контролюючим органом 24.04.2022 (а не 25.04.2022 як помилково зазначає позивач), та за травень 2021 року (реєстраційний номер документа: ), червень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) та липень 2021 року (реєстраційний номер документа: ) такими, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» у день їх фактичного отримання контролюючим органом 25.04.2022.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалось, тому апеляційний перегляд в цій частині не здійснювався.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.12.2022 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова