Справа № 469/466/15-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 р. Категорія 112010000м.ОдесаСправа № 469/466/15-а
Головуючий в 1 інстанції: Гапоненко Н.О.

час і місце ухвалення: письмове провадження

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2022 року по справі № 469/466/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити, -

встановиВ:

ОСОБА_1 - 06 вересня 2022 року звернулася до суду з заявою у порядку ст. 383 КАС України, у якій просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині неповного виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області у справі № 469/466/15-а, яке набрало чинності 14 червня 2016 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виконати вказане рішення в частині визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати із застосуванням норм абз.3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, включивши до сум заробітної плати для визначення коефіцієнту доплату за 1989 рік у розмірі 2304 крб., виплачену у березні 1990 року, та суму премії за 1990 рік у розмірі 1335,00 грн., яка виплачена у березні 1991 року, починаючи із дня набрання рішенням чинності 14 червня 2016 року.

Заява обґрунтована тим, що постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 відповідно до її заяви від 08 квітня 2015 року, зобов`язано відповідача провести визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати ОСОБА_1 із застосуванням норм абзацу три частини першої ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, включивши до сум заробітної плати для визначення коефіцієнту заробітну плату, отриману ОСОБА_1 у 1986-1990 роках в вигляді доплат, премій і винагород за результатами роботи радгоспу «Примор`є», в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою затверджено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням визначеного індивідуального коефіцієнту заробітку з 01 квітня 2015 року та застосовувати його в подальшому для визначення заробітку для розрахунку розміру її пенсії у випадку збільшення середньої заробітної плати по Україні для пенсій, які призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розпорядженням № 102285 від 02 липня 2015 року відповідач здійснив перерахунок індивідуального коефіцієнту заробітної плати ОСОБА_1 із застосуванням норм абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погодилась з позицією відповідача та звернулась до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) 11 серпня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62777253 та 06 жовтня 2020 року постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення відповідачем на підставі повідомлення відповідача про здійснення перерахунку пенсії. 29 липня 2021 року позивач звернулась до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області з запитом про проведення економічно-експертного дослідження відповідності проведеного відповідачем перерахунку пенсії рішенню суду; 26 серпня 2021 року було складено висновок експерта, який підтвердив неправильність та неповноту виконання рішення суду. Після отримання висновку експерта позивач звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, у чому їй було відмовлено листом від 02 листопада 2021 року про відсутність підстав для перерахунку пенсії з посиланням на те, що постановою суду не покладено зобов`язань щодо врахування заробітної плати, одержаної у 1991 році.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2022 року заява задоволена. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині неповного виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області у справі № 469/466/15-а, яке набрало чинності 14 червня 2016 року протиправною. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виконати вказане рішення в частині визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати із застосуванням норм абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, включивши до сум заробітної плати для визначення коефіцієнту доплату за 1989 рік у розмірі 2304 крб., виплачену у березні 1990 року, та суму премії за 1990 рік у розмірі 1335,00 грн., яка виплачена у березні 1991 року з 01 квітня 2015 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подав апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи заяву, суд першої інстанції не врахував, що 02 липня 2015 року на виконання постанови суду від 11 червня 2015 року по справі № 469/466/15-а позивачу проведено перерахунок індивідуального коефіцієнту заробітної плати, включено до суми заробітної плати для визначення коефіцієнту, заробітну плату за період 1986-1990 роки у вигляді доплат, премій і винагород за результатами роботи радгоспу Примор`є. Розмір пенсії склав 1474,24 грн., загальна сума доплати за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2016 року склала 228, 74 грн. та була виплачена у серпні 2016 року. Постанову у межах стягнення за один місяць було звернуто до негайного виконання. Сума доплати по перерахунку за 1989 рік у розмірі 2304,00 крб., виплачена у березні 1990 року не є заробітної платою (доходом) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць та сума премії за 1990 рік у розмірі 1335,00 крб., виплачена у березні 1991 року не включені до розрахунку відповідно до Постанови № 306 Кабінету міністрів України від 20 квітня 2015 року, так як постановою суду від 11 червня 2015 року визначено періоди отримання заробітної плати, що необхідно врахувати для визначення коефіцієнту заробітної плати 1986-1990 роки, а 1991 рік не входить до зазначеного періоду. Тому постанова Березанського районного суду по справі № 469/466/15-а від 11 червня 2016 року виконана у повному обсязі. Представник також вважає, що позивач пропустила строк для звернення до суду із зазначеною заявою в порядку ст. 383 КАС України. Згідно з абз.6 пп.3 п.4 постанови Пенсійного Фонду України від 22 грудня 2014 року № 38-2, управління Пенсійного фонду відповідно до покладених завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства. Суд не може брати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсійних виплат. Тобто ніхто, окрім органів Пенсійного фонду не може здійснювати розрахунок розміру пенсії, в тому числі розрахунок коефіцієнту заробітної плати, що безпосередньо впливає на розмір пенсійних виплат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2015 року, яке набрало чинності 14 червня 2016 року, в повному обсязі до цього часу не виконано, що підтверджується висновком експерта № 135-0016 (а.с.29-38).

Зокрема, у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , проведеного органом Пенсійного фонду України від 24 лютого 2021 року із застосуванням норм абзацу три частини першої ст. 40 Закону України «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09 липня 2003 року, а саме включення сум заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 у 1988-1990 роках у вигляді доплат, премій і винагород за результатами роботи радгоспу «Примор`є» в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року занижені розміри індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати за період 1989-1990 роки включно. Сума доплати по перерахунку за 1989 рік у розмірі 2304,00 крб., виплачена у березні 1990 року, має бути розподілена пропорційно періоду за який вона була виплачена відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року. Сума премії за 1990 рік у розмірі 1335,00 крб., виплачена у березні 1991 року, має бути розподілена пропорційно періоду, за який вона була виплачена відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129), суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1).

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції») говорить, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Оскільки апелянтом, як органом, що призначає і виплачує пенсію, в ході виконання рішення суду порушено законодавство про пенсійне забезпечення, то заява ОСОБА_1 , яка пов`язана з виплатами сум пенсій за минулий час, не може бути обмежена будь-яким строком, що відповідає загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції щодо наявності поважних причин для пропуску позивачем строків, визначених ч. 4 ст. 383 КАС України, враховуючи стан здоров`я позивача, підтверджений медичними документами, її похилий вік, необхідність прикладення додаткових зусиль для з`ясування відповідності вчинених відповідачем нарахувань змісту рішення суду, у тому числі звернення за висновком експерта, а також, що заява у порядку ст. 383 КАС України подана позивачем до суду відповідно до ухвали МОАС від 08 червня 2022 року, яка нею у встановленому КАС порядку не отримана.

Отже, встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про неповне виконання відповідачем рішення суду в частині включення до сум заробітної плати для визначення коефіцієнту заробітну плату, отриману ОСОБА_1 у 1986-1990 роках в вигляді доплат, премій і винагород за результатами роботи радгоспу «Примор`є», в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому заяву ОСОБА_1 слід задовольнити у спосіб, що забезпечує ефективний захист її порушених прав.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2022 року по справі № 469/466/15-а, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.