Справа № 620/1564/21
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/1564/21
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу у справі за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 задоволено повністю позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що фактично виплачені за прирівняною посадою поліцейського у листопаді 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, для проведення з 01 грудня 2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 у справі №620/1564/21, у зв`язку з тим, що рішення, яке набрало законної сили не виконане в повному обсязі.

Згідно ухвали суду від 13.09.2021 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контроля за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 у справі №620/1564/21 за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України подати у місячний строк з моменту отримання копії даної ухвали звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 у справі №620/1564/21.

12.10.2021 на адресу суду надійшов звіт про виконання рішення суду. Зі змісту звіту вбачається, що за посадою «перший заступник начальника відділу поліції» (до якої прирівняною посаду ОСОБА_1 ) не здійснювалась виплата надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії. З огляду на зазначене, в довідці, що було виготовлено на виконання рішення суду була відсутня дана інформація.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просить у разі відсутності у звіті зазначення розміру надбавки за специфічні умови проходження служби та розміру премії, або у разі неподання такого звіту, накласти на заступника директора Департаменту начальника управління координації пенсійних питань та соціальних питань ОСОБА_2 штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

В постанові від 03.04.2019 у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 встановлено, що з наявного у матеріалах справи листа голови Національної поліції від 26.07.2019 № 8714/09/29-2019 разом із додатками, вбачається, що додатками передбачено граничний розмір надбавки «За специфічні умови проходження служби» у процентному відношенні. Листом встановлено граничний розмір нарахування та виплати поліцейським надбавки «За специфічні умови проходження служби», яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України №988. Згідно з додатком № 3 вище згаданого листа «Рекомендовані граничні розміри надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейських міжрегіональних територіальних органів Національної поліції», встановлено граничний розмір такої надбавки - заступника начальника відділу поліції «до 75%».

Також 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України №782 внесено зміни до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, а саме внесено зміни до п.2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з 24.10.2017, що підтверджується листом Національної поліції України від 27.04.2020 №119зі/29/2/03-2020.

На підставі наведеного надано правову оцінку діям відповідача та зобов`язано його подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Суд вважає за необхідне визнати поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду від 07.05.2021 у справі №620/1564/21 таким, що підтверджує виконання рішення суду, та зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 4 Розділу ІІ Порядку №260 надбавка «за специфічні умови проходження служби в поліції» встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проєктів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання. Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу. У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом. Розмір премії також має індивідуальний характер.

Як вбачається з матеріалів звіту, за посадою «перший заступник начальника відділу поліції» (до якої прирівняною посаду ОСОБА_1 ) не здійснювалась виплата надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премія. Таким чином, відсутні правові підстави для накладення штрафу за невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 у справі №620/1564/21, оскільки в довідці, що була виготовлена на виконання рішення суду правомірно була відсутня інформація щодо виплати надбавки «за специфічні умови проходження служби в поліції» та премії.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 (справа №560/523/19) зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу.

Керуючись статтями 241-243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу у справі за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Житняк