Справа № 160/18817/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
25.11.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоду навчання в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні, зазначеного в архівній довідці від 17.11.2021 №551, яка видана ДПОЗ «Сніжнянський гірський технікум» та період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості як безробітної з 29.01.2001 по 09. 06.2001 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити пенсію за віком з 26.08.2021 року.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звернулась із заявою до відповідача-1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, рішенням відповідача-2 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з неможливістю зарахування до страхового стажу період навчання з 07.09.1976 року по 21.07.1979 року, зазначений в довідці №551 від 17.11.2021 року, оскільки довідка видана незаконною організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України. Позивач вважає вказане рішення відповідача-2 протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач має право на призначення пенсії за віком та має відповідний стаж, який підтверджено належними та допустимими доказами. З огляду на вказане позивач просила задовольнити позовні вимоги.
29.11.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст. ст.160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 29.11.2022 року позивачем усунено недоліки позовної заяви та надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоду навчання в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні, зазначеного в архівній довідці від 17.11.2021 №551, яка видана ДПОЗ «Сніжнянський гірський технікум» та період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості як безробітної з 29.01.2001 по 09. 06.2001 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити пенсію за віком з 26.08.2021 року.
07.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано у відповідача-1 копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Ухвала від 07.12.2022 року та позовні матеріали були направлені відповідачам та отримані відповідачем-1 15.12.2022 року, що підтверджується розпискою долученою до матеріалів справи та відповідачем-2, через систему «Електронний суд» 08.12.2022 року, що підтверджується довідками про доставку документа в електронний кабінет.

Станом на дату винесення рішення по справі відповідачами відзив на позовну заяву та витребувані судом докази до суду не надано, про причини такого неподання суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 25.11.2021 року зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 30.11.2021 року № 0 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач зверталась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі-відповідач -1) із позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №90 від 30.11.2021 про відмову у призначенні пенсії,

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25.11.2021 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в «Шахтному комітеті шахти «Комуніст» з 20.06.1981 по 25.08.1981 на посаді піонерська вожата та в ТОВ «Кредо-тур» ДОЦ «Алые паруса» з 18.07.2001 по 06.08.2001 на посаді вихователя, а також періоду навчання в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні, зазначеного в архівній довідці від 17.11.2021 №551, яка видана ДПОЗ «Сніжнянський гірський технікум» та призначити пенсію з 26.08.2021.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №200/1816/22, яке набрало законної сили 16.08.2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, - задоволено частково та вирішено:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №90 від 30.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2021 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду;

- в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №90 від 02.09.2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі №200/1816/22, розглянуто заяву про призначення пенсії за віком від 25.11.2021 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням висновків суду. Відповідно до висновків рішення Донецького окружного адміністративного суду до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 20.06.1981 по 25.08.1981, з 18.07.2001 по 06.08.2002. Страховий стаж особи становить 25 років 6 місяців 21 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 07.09.1976 по 21.07.1979, зазначений в довідці № 551 від 17.11.2021, оскільки довідка видана незаконною організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії за віком та вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №90 від 02.09.2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі №200/1816/22, розглянуто заяву про призначення пенсії за віком від 25.11.2021 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням висновків суду. Відповідно до висновків рішення Донецького окружного адміністративного суду до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 20.06.1981 по 25.08.1981, з 18.07.2001 по 06.08.2002. Страховий стаж особи становить 25 років 6 місяців 21 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 07.09.1976 по 21.07.1979, зазначений в довідці № 551 від 17.11.2021, оскільки довідка видана незаконною організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №200/1816/22, яке набрало законної сили 16.08.2022 року, суд дійшов наступних висновків: «З урахуванням встановлених обставин та правової позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що не зарахуванням періоду навчання позивача відповідачем з 07.09.1976 по 21.07.1979 до страхового стажу порушуються права позивача, однак держава, в особі своїх органів, не може відмовити у підтвердженні цього страхового стажу з формальних підстав.»

Тобто, вказаний період навчання позивача уже був досліджений судом у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №200/1816/22, яке набрало законної сили 16.08.2022 року, та надано оцінку відмові відповідача у зарахуванні такого періоду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №200/1816/22, яке набрало законної сили 16.08.2022 року, є остаточним, обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом під час призначення та обчислення розміру пенсійних виплат позивача.

Враховуючи, що відповідач-2 повторно розглядаючи заяву позивача на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №200/1816/22, яке набрало законної сили 16.08.2022 року, не врахував до страхового стажу період навчання позивача в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні, суд дійшов про протиправність рішення №90 від 02.09.2022 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоду навчання в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні, зазначеного в архівній довідці від 17.11.2021 №551, яка видана ДПОЗ «Сніжнянський гірський технікум» та період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості як безробітної з 29.01.2001 по 09. 06.2001 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити пенсію за віком з 26.08.2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача-2 зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоду навчання в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні.

При цьому, щодо вимог в частині зарахування позивачу період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості як безробітної з 29.01.2001 по 09. 06.2001 року, суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить відмову у зарахуванні такого періоду, а позивачем не надано доказів відмови відповідачів у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №93 від 14.11.2022 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, а оскаржуване рішення прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 496,20 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів (з) вул.Саєнка Андрія, буд.10, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №90 від 02.09.2022 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період навчання в СГПТУ №82 з 07.09.1976 по 21.07.1979 по професії «маляр» на денному відділенні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2021 року (дати першого звернення) про призначення пенсії за віком, з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв