Справа № 200/85/23
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 січня 2023 року Справа №200/85/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

03 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення йому відсоткового значення розміру його пенсії з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок його пенсії відповідно до ст. 63 Закону України Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Позов обґрунтовував тим, що з 12 грудня 2005 року йому призначено пенсію за вислугу років виходячи з вислуги років (43 роки) відповідно до Закону України Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90 % сум грошового забезпечення.

У квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01 січня 2018 року проведено перерахунок раніше призначеної йому пенсії у зв`язку із встановленням грошового забезпечення поліцейським на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» виходячи з основного розміру пенсії 70 % сум грошового забезпечення, що зазначені у протоколі від 06 квітня 2018 року № 3196, що надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Вважав такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Також зазначав, що на його звернення (від 19 вересня 2022 року) відповідачем надана відповідь від 30 вересня 2022 року № 14655-13275/Г-15/8-0500/22, в якій повідомлено, що підстави для проведення перерахунку позивачу пенсії згідно із оновленою довідкою про розмір грошового забезпечення відсутні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали для усунення недоліків, а саме позивачу необхідно було:

- до позовної заяви додати докази, що підтверджують те, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування позивача є адреса, що зазначена у позові, а в разі відсутності таких - в позовній заяві зазначити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування позивача. Докази таким обставинам додати до позовної заяви;

- до позовної заяви додати копію РНОКПП позивача.

- до позовної заяви додати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом та докази поважності причин його пропуску.

В ухвалі Донецького окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху також звернуто увагу позивача на те, що:

- копії всіх документів, що подаються до суду, мають бути подані відповідно до кількості учасників справи та скріплені власноручним підписом позивача (його представника) або засвідчені у встановленому порядку;

- якщо документи подаються до суду в електронній формі, то до поданих до суду документів слід додати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів або докази надсилання таких документів до електронних кабінетів інших учасників справи.

Позивач отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 11 січня 2023 року, що підтверджується повідомленням про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи (довідкою про доставку електронного листа), де відображено наступне: «документ доставлено до електронного кабінету: 11.01.23 13:44».

Між тим недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк в повному обсязі усунені не були.

Позивач на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подав в електронній формі заяви та копії документів.

Так, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом, яку обґрунтовував нормами ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також посилався на постанову Верховного Суду від 24 квітня 2018 року в справі №646/6250/17 (скопіювавши мотивувальну частину вказаної постанови), в якій Суд зазначив, що з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) в системному зв`язку з положенням ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Разом з тим, викладені позивачем обставини не дають суду підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Дана справа стосується обчислення пенсійних виплат.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інше для даної категорії справ не встановлено.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України чітко визначає, що строк звернення до суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Поновлення пропущеного процесуального строку можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску, підтверджених документально (частина 1 статті 121, частина 6 статті 161 Кодексу).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з позовом законодавством передбачено з метою дисциплінування позивачів як учасників судового процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач повинен був дізнатися у квітні 2018 року коли йому було перераховано пенсію з 01 січня 2018 року на підставі відповідних нормативно-правових актів, а до суду з позовом він звернувся 03 листопада 2022 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача на інше є неприйнятним з наступних підстав.

Пенсія є щомісячним платежем, а її отримання, на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, відбувається щомісячно. Тому про порушення своїх прав в частині обчислення пенсії при її перерахунку позивач мав дізнатися, отримуючи таку пенсійну виплату за відповідний місяць. І саме з такої дати обчислюється строк звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 17 липня 2018 року в справі №522/7721/17, від 08 серпня 2019 року в справі №813/5002/17, від 08 серпня 2019 року в справі №127/13736/16-а, від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

Верховним Судом в постанові від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19 розглядалося питання застосування строку звернення до суду з позовом у соціальних та пенсійних спорах і Суд відступив від своєї попередньої правової позиції та звернув увагу на те, що: «пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.».

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, що була висловлена колись, є неприйнятними через те, що суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. А в останній правовій позиції Верховний Суд відступив від своєї попередньої правової позиції.

Посилання позивача на положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, - є неприйнятними, оскільки в них йдеться про нараховані суми пенсії. Позивач же в даній справі оскаржує неправомірність, на його думку, дій відповідача щодо обчислення пенсії, що призвело до її виплати в меншому розмірі. Тобто, на відміну від положень ч. 2 ст. 46 цього Закону, в позові мова йдеться про не нараховані суми пенсії.

Позивачем не наведені обставини, що унеможливили його звернення до суду з позовом у встановлений процесуальний строк. Докази таким обставинам до клопотання не додані.

Отже, заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом не свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними. Докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом до заяви не додані.

З огляду на наведене підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, судом визнані неповажними.

Крім того, до поданих в електронній формі документів (на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху) не додано докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів або докази надсилання таких документів до електронних кабінетів інших учасників справи (хоча про необхідність додавання таких було звернуто увагу позивача).

Посилання позивача на те, що він не має додавати такі докази до поданих до суду в електронній формі документів, оскільки не є суб`єктом владних повноважень, - є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Разом з цим, згідно з частиною 9 статті 44 вказаного Кодексу у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина 8 статті 44 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 29 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи, відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього, має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

На необхідність застосування вказаних положень законодавства звернута увага в ухвалі Верховного Суду від 13 грудня 2022 року в справі №560/7721/22.

На необхідність дотримання позивачем, який не є суб`єктом владних повноважень, вказаних положень законодавства, неодноразово зверталася увага Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 24 жовтня 2022 року в справі №480/14482/21, від 25 листопада 2022 року в справі №380/10352/21, від 23 грудня 2022 року в справі № 9901/57/19.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк позовна заява повертається позивачеві.

Керуючись частиною 2 статті 123, частиною 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда