Справа № 160/14062/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградські області) про визнання протиправним та скасування пункту 1 припису від 17.01.2022 року№9/7.22-7/21,-
12.09.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 припису від 17.01.2022р. № 9/2.2-7/21 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).
14.09.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ залишено без руху та запропоновано позивачу у десятиденний строк з моменту отримання ухвали від 14.09.2022 року надати до канцелярії суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші обставини для поновлення строку та докази на підтвердження таких обставин.
26.09.2022 року через систему Електронний суд представник позивача звернулась з заявою про поновлення строків звернення до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 року поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження за позовом ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.10.2022 року о 10:00 годині.
01.11.2022 року на електронну пошту суду представником відповідача подано відзив на позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що в ході проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ»» було встановлено, що основним видом діяльності підприємства є виробництво промислових газів та оптова торгівля хімічними продуктами. В наявності витратні склади хімічних речовин, а саме: ємності рідкого кисню та рідкого азоту, стаціонарне та автомобільні газифікаційні устаткування, балони з газоподібним киснем та газоподібним азотом. Однак, проектна документація на вказану виробничу діяльність з матеріалами оцінки її впливу на навколишнє природне середовище та висновок з оцінки впливу на довкілля або висновок екологічної експертизи відсутні. Так, зазначає, що в силу норм Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» інспекція наділена повноваженнями перевіряти дотримання суб`єктом господарюванням вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля». Окрім того, зважаючи на наявність прямої вказівки у чинному законодавстві щодо необхідності здійснення господарської діяльності позивачем за наявності висновку з оцінки впливу на довкілля, крім випадку отримання підприємством висновку екологічної експертизи, якого позивач не отримував, представник відповідача вказує, що позиція позивача щодо відсутності підстав отримати висновок з оцінки впливу на довкілля є помилковою. Таким чином, при складанні п.1 припису від 17.01.2022 року №9/2.2-7/21 відповідачем дотримано норми діючого законодавства.
29.11.2022 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Так, представник позивача зазначає про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження дотримання відповідачем процедури призначення та проведення планового заходу державного нагляду (контролю), а, відтак правильності висновків відповідача щодо застосування норм матеріального права і правомірності, складеного 13 січня 2022 року акту та обґрунтованості виданого 17 січня 2022 року припису №9/2.2-7/21. Окрім того, наголосила, що згідно з затвердженим Наказом міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230 Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, а також Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекцію України» від 19 квітня 2017 року №275 до компетенції відповідача не входить перевірка проектів, прийнятих в експлуатацію відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року №923 (втратила чинність на підставі постанови КМУ №461 від 13.04.2011) Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, ухваленого на виконання статті 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій». Решта пояснень аналогічні доводам у позовній заяві.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 13.12.2022 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 27.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17 січня 2023 року о 11 годині 30 хвилин.
Представник позивача, представник відповідача в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяв представників сторін про розгляд справи без їх участі, належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» є:
20.11 Виробництво промислових газів (основний);
46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подвбними продуктами;
46.75 оптова торгівля хімічними продуктами;
49.41 Вантажний автомобільний транспорт;
52.24 Транспортне оброблення вантажів;
33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів;
33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення;
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
За результатами проведеної перевірки складено акт планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природнього середовища, раціонально використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 9/2.2-7/21 від 13.01.2022 року.
Перевіркою зокрема, серед іншого, встановлено, що на проммайданчику ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» (вул. Акціонерна 1 А, м. Кривий Ріг) наявні витратні склади хімічних речовин, а саме: ємності рідкого кисню та рідкого азоту, стаціонарне та автомобільне газифікаційні устаткування, балони з газоподібним киснем та газоподібним азотом. Проектна документація на виробничу діяльність (зберігання в ємностях хімічних продуктів рідкого кисню, рідкого азоту та виготовлення газоподібного кисню, газоподібного азоту) ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» за адресою вул. Акціонерна, 1А, м. Кривий Ріг з матеріалами оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людей та висновку державної екологічної експертизи або висновку з оцінки впливу на довкілля відсутня. Під час перевірки ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» проводиться виробнича діяльність за адресою вул. Акціонерна 1 А, м. Кривий Ріг по зберіганню в ємностях рідкого кисню, рідкого азоту, що є хімічними продуктами та виготовлення газоподібного кисню та газоподібного азоту. Згідно Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» цей вид виробничої діяльності відноситься до другої категорії видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля. З 2017 року набув чинності Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінку випливу на довкілля.
17.01.2021 року з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю), відповідачем було винесено Припис № 9/2.2-7/21, згідно з яким відповідно до пункту 1 Припису на позивача покладено обов`язок у строк до 18.01.2021 року «виробничу діяльність (зберігання в ємностях хімічних продуктів рідкого кисню, рідкого азоту та виготовлення газоподібного кисню, газоподібного азоту) підприємства за адресою вул. Акціонерна, 1А, м. Кривий Ріг здійснювати при наявності проектної документації з матеріалами оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людей та висновку з оцінки впливу на довкілля або висновку державної екологічної експертизи на проектну документацію відповідно до ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 3, 9, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Позивач не погоджується з п.1 Припису та зазначає про те, що йому не потрібно отримувати висновок з оцінки впливу на довкілля, оскільки підприємство розпочало свою діяльність до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», саме тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу і права власника від його імені здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених законом.
Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України Про охорону навколишнього природного середовища, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.
Компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, визначена в статті 202 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища.
Так, до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про використання та охорону земель; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.
Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів і діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 275 від 19.04.2017 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 року № 802 Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції утворена Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).
Відповідно до пункту 1 розділу 1 Положення про державні екологічні інспекції в округах, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 230 від 07.04.2020 року, Державна екологічна інспекція відповідного округу є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.
Положення про державну екологічну інспекцію Придніпровського округу затверджено наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 року № 62.
Згідно пункту 1 Положення державна екологічна інспекція Придніпровського округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюється на територію Дніпропетровської та Кіровоградської областей.
Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затверджене наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 230 (далі - Положення № 230).
Пунктом 1 Положення № 230 визначено, що Державна екологічна інспекція відповідного округу (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.
Згідно із пунктом 2 Положення № 230, Інспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Мінекоенерго, дорученнями Міністра енергетики та захисту довкілля, його заступників, наказами Держекоінспекції, дорученнями Голови Держекоінспекції, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних та Київської міської державних адміністрацій, обласних та Київської міської рад, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.
Таким чином, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу є уповноваженим органом Державної екологічної інспекції України, який наділений повноваженнями щодо здійснення на території Дніпропетровської та Кіровоградської областей заходів державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
В свою чергу, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877-V).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу першого частини десятої цієї статті посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Стаття 5 Закону № 877-V регламентує позапланові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю).
У силу частин першої, другої статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
А відповідно до частини п`ятої цієї статті, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
У силу абзацу дев`ятого частини шостої статті 7 Закону №877-V в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Згідно з частиною одинадцятою статті 7 Закону №877-V у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
За змістом частини першої статті 8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.
У свою чергу, частиною першою статті 10 Закону №877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання).
Статтею 11 Закону №877-V передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Отже, наведені правові норми свідчать про те, що припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.
Верховним Судом неодноразово аналізувались норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", й сформовано основні ознаки припису, який складається контролюючими органами, вимоги щодо його оформлення та змісту.
Так, розглядаючи у касаційному порядку справу № 480/1752/19, Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 року зазначив, що припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.
До припису можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення конкретних порушень, виявлених у ході перевірки. Жодні інші вимоги до припису включатися не можуть. Порушення, які виявлені перевіркою, повинні бути доведені, підтверджуватись документально і належним чином зафіксовані у акті перевірки, фактично існувати станом на момент складання акту, як джерела доказової інформації, а матеріали перевірки повинні підтверджувати, що порушення вимог законодавства вчинені саме тим суб`єктом господарювання, який перевірявся.
Заходи в приписі керівнику суб`єкта господарювання повинні бути спрямовані на забезпечення ним належних умов своєї діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів і документів, сформульовані конкретно з посиланням на відповідну норму права, порушення якої допущено за висновками контролюючого органу, і в стислій формі.
Спосіб усунення порушень, визначений у приписі, повинен узгоджуватись з нормами законодавства, а терміни його виконання має визначатись у кожному конкретному випадку виходячи з реальних можливостей суб`єкта господарювання, умов його діяльності, кількості, виду і характеру виявлених за наслідками перевірки порушень, надавати достатній строк, упродовж якого можливе його реальне виконання.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.12.2020 року у справі №815/132/17, пункти припису не можуть носити загальний характер та дублювати норми законодавства.
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваному позивачем пункту 1 припису від 17.01.2022 року №9/2.2-7/21, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 2 Закону України від 23 травня 2017 року № 2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:
1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону; 2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону; 3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації; 4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини; 5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень.
Суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава (частина 3 статті 2 Закону України від 23 травня 2017 року № 2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля»).
Відповідно до положень частини 1 статті 3 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Оцінці впливу на довкілля не підлягає планована діяльність, спрямована виключно на забезпечення оборони держави, ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, наслідків антитерористичної операції на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 3 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» передбачена перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля серед яких: хімічне виробництво, в тому числі виробництво основних хімічних речовин, хімічно-біологічне, біотехнічне, фармацевтичне виробництво з використанням хімічних або біологічних процесів, виробництво засобів захисту рослин, регуляторів росту рослин, мінеральних добрив, полімерних і полімервмісних матеріалів, лаків, фарб, еластомерів, пероксидів та інших хімічних речовин; виробництво та зберігання наноматеріалів потужністю понад 10 тонн на рік (п.6 ч.2 ст.3 Закону№ 2059).
Згідно з частинами 4,5,6 статті 3 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.
Планована діяльність, що належить до першої категорії та зазначена в частині другій цієї статті, підлягає обов`язковому розгляду щодо наявності підстав для здійснення оцінки транскордонного впливу на довкілля згідно з міжнародними зобов`язаннями України. Якщо будь-яка планована діяльність, зазначена у цій статті, може мати значний негативний транскордонний вплив на довкілля, вона підлягає оцінці транскордонного впливу на довкілля у порядку, визначеному статтею 14 цього Закону.
Забороняється провадження господарської діяльності, експлуатація об`єктів, інші втручання в природне середовище і ландшафти, у тому числі видобування корисних копалин, використання техногенних родовищ корисних копалин, якщо не забезпечено в повному обсязі додержання екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі видобування корисних копалин, використання техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження.
Частиною 1 статті 5 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» регулює питання, подання повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, визначення обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, а саме: суб`єкт господарювання інформує уповноважений територіальний орган про намір провадити плановану діяльність та оцінку її впливу на довкілля шляхом подання повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, у письмовій формі (на паперових носіях) та в електронному вигляді за місцем провадження такої діяльності.
Як встановлено судом позивач здійснює свою діяльність з 2008 року, а ні має лише намір розпочинати діяльність.
Частинами 2 статті 9 Закону України №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 17 вказаного Закону №2059-VIII, дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.
Висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.
Згідно зі абз. 4-7 ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людей.
Оцінка здійснюється з урахуванням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, екологічної ємкості даної території, стану навколишнього природного середовища в місці, де планується розміщення об`єктів, екологічних прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу шкідливих факторів та об`єктів на навколишнє природне середовище.
Підприємства, установи та організації, які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, вводять в дію підприємства, споруди та інші об`єкти, а також проводять дослідну діяльність, що за їх оцінкою може негативно вплинути на стан навколишнього природного середовища, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, спеціальну заяву про це.
Забороняється введення в дію підприємств, споруд та інших об`єктів, на яких не забезпечено в повному обсязі додержання всіх екологічних вимог і виконання заходів, передбачених у проектах на будівництво та реконструкцію (розширення та технічне переоснащення).
З огляду на викладене суд погоджується з позивачем, що чинне законодавство передбачає проведення оцінки впливу на довкілля для підприємств, господарська діяльність планувалась (планується) і не здійснювалась на момент набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» - 18.06.2017 року. При цьому оцінка впливу на довкілля потрібна до прийняття рішення про впровадження суб`єктом господарювання планової діяльності. Тобто Закон, передбачає оцінку впливу на довкілля до початку планової діяльності та Закон не передбачає обов`язку проведення оцінки впливу для діючих підприємств. З наведених норм вбачається, що оцінка впливу передує початку планової діяльності.
У свою чергу, доказів планування або проведення позивачем робіт, які відповідають змісту поняття планової діяльності, що вживається у Законі України «Про оцінку впливу на довкілля», відповідачем на надано.
Як встановлено в ході судового розгляду, видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» є:
20.11 Виробництво промислових газів (основний);
46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подвбними продуктами;
46.75 оптова торгівля хімічними продуктами;
49.41 Вантажний автомобільний транспорт;
52.24 Транспортне оброблення вантажів;
33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів;
33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення;
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
З огляду на види діяльності позивача, ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» не є суб`єктом хімічного виробництва, в тому числі виробництва основних хімічних речовин, хімічно-біологічного, біотехнічного, фармацевтичного виробництва з використанням хімічних або біологічних процесів, виробництва засобів захисту рослин, регуляторів росту рослин, мінеральних добрив, полімерних і полімервмісних матеріалів, лаків, фарб, еластомерів, пероксидів та інших хімічних речовин; виробництво та зберігання наноматеріалів потужністю понад 10 тонн на рік.
Також судом встановлено, що на виконання вимог чинного законодавства позивачем отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого Департаментом екології та природних ресурсів обласної державної адміністрації.
З урахуванням вищенаведених висновків, суд вважає, що вимоги Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», щодо здійснення оцінки впливу на довкілля, не є обов`язковими до виконання позивачем.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 2481,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 4252 від 10.02.2022 року.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481,00 грн. підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати пункти 1 припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградські області) від 17 січня 2021 року №9/2.2-7/21.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець