Справа № 440/4051/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 р. Справа № 440/4051/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції ГіглаваО.В.) від 20.05.2022 по справі № 440/4051/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії за вислугою років на рівні 70% від грошового забезпечення, вказаного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії за вислугою років на рівні 76% від грошового забезпечення, вказаного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій ГУПФУ в Полтавській області щодо перерахунку пенсії за вислугу років на рівні 70% від грошового забезпечення, вказаного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274, оскільки первинно пенсія за вислугу років призначалася позивачу ще в жовтні 2000 року у розмірі 76% від грошового забезпечення. Внесення в 2014 році змін щодо максимального розміру відсоткової ставки пенсії не може призвести до зниження вже набутих пенсіонером соціальних гарантій. Тобто, нова відсоткова ставка "не вище 70%" застосовується лише у разі, якщо пенсія призначається вперше після набрання чинності змін до Закону №2262 у 2014 році. Позивач же у цій справі набув право на отримання пенсії згідно із Законом №2262-ХІІ у розмірі 76% від грошового забезпечення в жовтні 2000 року, з того часу і до жовтня 2009 року отримував цю пенсію виходячи з такої відсоткової ставки, допоки не перейшов на отримання пенсії іншого виду з жовтня 2009 року. Отримання позивачем пенсії у розмірі 76% грошового забезпечення підтверджується матеріалами його пенсійної справи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодився із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити своє рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на правову позицію, яка викладена у постанові Великої Палати ВС від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18, згідно якої застосування нового показника відсоткової ставки (70%) із його скороченням у разі, якщо пенсіонер раніше отримував пенсію за вищим відсотком, є протиправним. На думку позивача, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції помилково послався на постанови Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі №21-540а14 та Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №295/8892/16-а, оскільки позивач не набув право на отримання пенсії в 2021 році коли перейшов на неї з іншого виду пенсії. Таке право він набув в 2000 році, коли досяг відповідного віку і почав отримувати її вперше. У 2021 році позивачу пенсію було призначено повторно, а не вперше. А тому, вже набуті соціальні права не могли бути скорочені новим законом, який до нього не застосовувався.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Вказані ухвали разом з апеляційною скаргою надіслано представникам сторін в їх електронні кабінети, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з жовтня 2000 року по жовтень 2009 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, що не заперечується сторонами у справі та підтверджується наявними у справі документами його пенсійної справи.

З 05 жовтня 2009 року позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", що підтверджується протоколом № 93444 від 10.11.2009.

03.08.2021, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 по справі №826/12704/18 та з урахуванням постанови КМУ №988 від 11.11.2015, ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" видано довідку про розмір грошового забезпечення № 33/37-4/10274 на ім`я ОСОБА_1 , із зазначенням таких сум грошового забезпечення позивача станом на листопад 2019 року за прирівняною посадою поліцейського: посадовий оклад 3250,00 грн; оклад за спеціальним званням 2200,00 грн; надбавка за стаж служби (50 %) 2725,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 487,50 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 74,22 % - 6067,49 грн, премія 55,63 % 8 194,29 грн, а всього 22924,28 грн.

07.09.2021 позивач подав через веб-портал Пенсійного фонду України заяву до Полтавського об`єднаного управління ПФУ про переведення з одного виду пенсії на інший, в якій просив відповідно до пункту 14 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" перевести його на пенсію за вислугою років, виходячи із грошового забезпечення, вказаного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" № 33/37-4/10274 від 03.08.2021. До заяви позивач додав засвідчену копію вказаної довідки.

Листом від 06.10.2021 № 10763-9713/М-02/8-1600/21 ГУ ПФУ в Полтавській області, розглянувши звернення ОСОБА_1 від 07.09.2021 (зареєстроване в ГУ ПФУ в Полтавській області 07.09.2021 за № 9713/М-1600-21), повідомило позивача про те, що він отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем його проживання. Пенсійним органом також рекомендовано звернутися для написання заяви встановленого зразка до сектору обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 66 (каб. 609). Крім того, зазначено, що розглянути питання щодо перерахунку пенсії згідно довідки, виданої ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274 про розмір грошового забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» можливо за умови отримання пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Одночасно зауважено, що у разі переходу на пенсію відповідно до Закону № 2262 підстави для перерахунку пенсії згідно довідки від 03.08.2021 №33/37-4/110274 відсутні, оскільки ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Після визнання протиправним та скасування пункту 3 Постанови №103 інших рішень Уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося.

Вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Полтавській області у переведенні на пенсію за вислугою років з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274 про розмір грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №440/13011/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не переведення позивача на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути звернення позивача від 07.09.2021 з урахуванням висновків суду і перевести його з 07.09.2021 на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, виходячи з грошового забезпечення, вказаного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274.

Відповідачем, на виконання вказаного вище судового рішення призначено позивачу пенсію за вислугу років з 07.09.2021 у розмірі 70% грошового забезпечення.

Позивач звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою від 21.03.2022 про виконання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №440/13011/21.

Листом від 07.04.2022 №4403-3401/М-02/8-1600/22 ГУПФУ в Полтавській області повідомило позивача про те, що рішення суду виконане в межах покладених на управління зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії за вислугою років на рівні 70% від грошового забезпечення, вказаного у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області" від 03.08.2021 №33/37-4/110274, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при переведенні позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" фактично було здійснено нове призначення пенсії за вислугу років, а тому підлягають застосуванню норми права, чинні на час переходу з одного виду пенсії на інший.Оскільки максимальний розмір пенсії, обчислений за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на 07.09.2021 становив 70% грошового забезпечення, то правових підстав для зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 76% сум грошового забезпечення немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За змістом частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Питання пов`язані з реалізацією права на соціальний захист неодноразово розглядав і Конституційний Суд України та сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002).

На момент первинного призначення позивачу у жовтні 2000 року пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" розмір такої пенсії останньому було обчислено за вислугу 27 років у розмірі 76% сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

З 05 жовтня 2009 року ОСОБА_1 за його бажанням було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", що учасниками справи не заперечується.

В подальшому, позивач виявив бажання повернутися на пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з чим останньому згідно з протоколом за пенсійною справою (МВС) від 07.09.2021 призначено пенсію за вислугу років з 07.09.2021 у розмірі 70% грошового забезпечення.

Порядок визначення розміру пенсії та його максимальної величини у відсотковому відношенні відповідних сум грошового забезпечення визначено у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З моменту прийняття Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до статті 13 неодноразово вносились зміни, зокрема щодо визначення максимального розміру пенсії, обчисленого відповідно до цієї статті.

Так, відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в первинній редакції) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

У подальшому, частина друга статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону України від 25.03.1996 №103/96-ВР) була викладена в такій редакції: "Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів".

Далі частина друга статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" була змінена Законом України від 04.07.2002 №51-ІV "Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (чинний з 31.07.2002) - цифри "85" замінено цифрами "90" та загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 (надалі - Закон №3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", змінено у відсотках розмір обчислення пенсії від грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Надалі, Законом України від 27.03.2014 №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (надалі - Закон №1166-VІІ), який набрав чинності з 01.05.2014, внесені до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зміни встановлювали, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З вищенаведеного слідує, що законодавцем встановлено обмеження максимального розміру пенсії у відсотковому еквіваленті від грошового забезпечення.

В контексті зазначеного, суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно статті 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Враховуючи, що позивачу було припинено виплату пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом, при поверненні з 07.09.2021 до пенсії відповідно до норм Закону України №2262-XII відбулося її нове призначення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 09 грудня 2014 року у справі № 21-540а14 та від 29 квітня 2020 у справі №295/8892/16-а, відповідно до яких, оскільки позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, а тому при поверненні до раніше призначеної пенсії відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» фактично відбулося її нове призначення.

Відтак, твердження позивача про те, що йому протиправно зменшено розмір пенсії з 76% до 70% не відповідає дійсності.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на правові позиції, які викладені, зокрема, у постанові Великої Палати ВС від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18,то колегією суддів вони не приймаються до уваги, оскільки прийняті у вказаних справах рішення суду ухвалені за інших фактичних обставин, ніж у цій справі, та стосуються інших правовідносин.

Так, згідно вказаного рішення, воно є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Натомість, в даному випадку позивачу не проводився перерахунок пенсії призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а було припинено виплату пенсії у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, а тому при поверненні до раніше призначеної пенсії відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» фактично відбулося її нове призначення.

В зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивачу пенсію було призначено повторно, а не вперше.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 по справі №440/4051/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров