Справа № 160/16450/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахування стажу роботи з 25.03.1991 по 20.03.2002 до пільгового за Списком №1.
- скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.08.2022 №3.
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи з 25.03.1991 по 20.03.2002 плавильником карбіду кальцію до пільгового стажу за Списком №1 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.09.2022 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії з посиланням на відсутність пільгового стажу. До пільгового стажу не зарахований період роботи у ВАТ «Лемкар» з 25.03.1991 по 20.03.2002 згідно рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 17.08.2002 №2. Такі дії відповідача вважає протиправними. Вказує, що записи в його трудовій книжці є належним чином підтверджені, що є підставою для зарахування вказаного періоду до пільгового за Списком №1. Вважаючи такі дії протиправними, з посиланням на практику Верховного Суду, позивач просив задовольнити адміністративний позов в повному.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника.
15 вересня 2022 року звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 1 надавши всі необхідні документи.
17 серпня 2022 року комісією при головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №3 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до якого комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 25.03.1991 по 20.03.2002, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.
Позивач, не погоджуючись з прийнятими рішеннями, звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною другою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується-робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують зі ст.62 Закону № 1788-ХІІ, пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював у Ленінському рудоремонтному заводі виробничого об`єднання по ремонту гірничого устаткування «Кривбасрудоремонт», який перереєстровано у ВАТ «Лемкар»:
з 25.03.1992 плавильником карбіду кальцію карбідної дільниці (наказ про прийняття №242к від 21.03.1991);
з 01.12.1997 карбідний цех перейменований в цех по виробництву карбіду кальцію і ацетилену (наказ №215 від 28.11.1997);
01.07.2001 за результатами атестації робочих місць за умовами праці плавильнику карбіда кальція карбідного цеху підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №1 (наказ №175 від 25.06.2001);
20.02.2002 звільнений (наказ №83к від 20.03.2002).
Так, згідно з змістом оскаржуваного рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 17.08.2022 №3 встановлено:
«в період роботи заявника діяли Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Згідно з розділом VІІІ «Хімічне виробництво» Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, право на пільгову пенсію мають робітники і інженерно-технічні робітники, зайняті повний робочий день в цехах, виробництвах і окремих установах зазначених виробництв: карбіду кальцію, при цьому зазначений підрозділ поширюється тільки на підприємства хімічної промисловості. Заявник працював на рудоремонтному заводі.
Відповідно до розділу VІІІ «Хімічне виробництво» п. «Б» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 право на пільгову пенсію мають: робітники і майстри підприємств інших галузей промисловості і народного господарства зайняті повний робочий день у технологічному процесі виробництва продукції: неорганічної хімії, добрив, полімерів, пластичних мас, каучуків лакофарбової побутової хімії, органічного синтезу, синтетихних барвників, нафтохімічної, гумотехнічної і азбестової, хімічних реактивів, високочистих речовин в окремих цехах, відділеннях і установах при наявності в повітрі робочої зони шкідливих речовин 1 або 2 класу небезпеки а також канцерогенів.
В довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація ВАТ «Лемкар» припинена за судовим рішенням у зв`язку з банкрутством.
У такому випадку, підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, проводиться комісіями з питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Довідкою архівного відділу Криворізької міської ради від 16.06.2020 №К-1233-В/25-02 підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Лемкар» на посаді плавильника карбіду кальцію карбітного цеху з 25.03.1991 (наказ від 27.06.1991 №923-а) по 20.03.2002 (наказ від 20.03.2002 №279к).
В наказах ВАТ «Лемкар» про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення від 15.06.1995 №80, від 25.06.2001 №175 вказаний перелік атестованих посад по карбідному цеху без посилки на розділи підрозділи Списку №1, №2.
Підставою для зарахування певного періоду до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах є насамперед наявність посад (професії та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці (не менше ніж 80%), установлених для такого виробництва.
Інформація про роботу заявника на посадах та на умовах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, №2 в наданих документах відсутня.
За таких обставин комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 25.03.1991 по 20.03.2002, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав».
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу зробити висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд вважає, що наведена відповідачем підстава для не врахування роботи позивача з 25.03.1991 по 20.03.2002 до пільгового стажу за Списком №1 є необґрунтованою, не вмотивованою та безпідставною, з огляду на наступне.
За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно з п. 2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При цьому, п. 11 Порядку №442 передбачалось, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм вбачається, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні за призначенням пенсії були надані накази підприємства «Про підтвердження права на робітників на пільгове пенсійне забезпечення» від 15.06.1995 та №175 від 26.06.2001, в переліку яких значиться професія «плавильник карбіду калію». Також додатково були надані карти умов праці за професією «плавильник карбіду калію».
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи вимоги Порядку №442, а також враховуючи факт проведення атестації робочих місць позивача та віднесення посад, які позивач займав з 25.03.1991 по 20.03.2002 до робочих місць, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу позивача за Списком №1 має бути зарахований весь спірний період роботи з 25.03.1991 по 20.03.2002.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.09.2022 року, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює нарахування та призначення пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Відтак, виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень.
Частиною другою статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно, з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні, та зарахованим стажем роботи даним судовим рішенням.

При цьому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, і на власний розсуд розраховувати пільговий чи страховий стаж, та задоволення зазначених вимог свідчитиме про втручання до дискреційних повноважень пенсійного органу, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 9284-0528-7801-9371 від11.10.2022 року.

Оскільки задоволено основну позовну вимогу, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст.77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправними і скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №98 від 21.09.2022 щодо відмови в зарахування стажу роботи.

Визнати протиправним та скасування рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.08.2022 року №3.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням періоду роботи з 25.03.1991 по 20.03.2002 плавильником карбіду кальцію до пільгового стажу за Списком №1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 24.01.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук