Справа № 480/1957/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 р.Справа № 480/1957/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.06.22 по справі №480/1957/22

за позовом ОСОБА_1

до Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) третя особа ОСОБА_2

про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак Оксани Вікторівни (далі відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак О.В. у виконавчому провадженні ВП №67944484 від 24.01.2022 про накладення штрафу в розмірі 3 400 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до резолютивної частини постанови Сумського апеляційного суду від 25.11.2021 по справі №585/1329/20, на підставі якої видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, зобов`язано ОСОБА_1 знести навіс, збудований на вікнами прибудови до квартири АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 . На виконання вищевказаної постанови Сумського апеляційного суду від 25.11.2021, 14.1.2021 Роменський міськрайонний суд видав виконавчий лист №2/585/34/21. 21.12.2021 було відкрито виконавче провадження ВП №67944484. Вказав, що отримав постанову від 06.01.2022 у виконавчому провадженні ВП №67944484, згідно якої на його накладено штраф 1700 грн, та зазначено що, 24.01.2022 о 11:00 державним виконавцем буде здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 з метою перевірки виконання виконавчого документа. В оскаржуваній постанові від 24.01.2022 у виконавчому провадженні ВП №67944484 від 21.12.2021 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 на користь держави за невиконання судового рішення зазначено: «…рішення суду боржником не виконано, акт державного виконавця від 24.01.2022». Крім цього зазначив, що в акті від 24.01.2022 старшим державним виконавцем Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/585/34/21 від 14.12.2021 при перевірці виконання вишення суду встановлено, що конструкція, яка тримала навіс не знесена, боржником знято лише лист металу, що знаходився на конструкції, яка його тримала. Апелянт звернув увагу суду, на те що навіс це покрівля, яка розташована на конструкції та слугує для захисту від сонця або атмосферних опадів. В свою чергу покрівля це верхній конструктивний елемент що безпосередньо ізолює від зовнішніх впливів. Таким чином, навіс та конструкція це різні незалежні елементи ганку. Зазначив, що відповідно до резолютивної частини постанови Сумського апеляційного суду від 25.11.2021 та виконавчого листа ОСОБА_1 зобов`язано знести саме навіс, збудований над вікнами прибудови до квартири АДРЕСА_1 , а не всю конструкцію, яка тримає навіс.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до положень ст. 268 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Роменським міськрайонним судом Сумської області 14.12.2021 видано виконавчий лист на виконання на виконання постанови Сумського апеляційного суду по справі №585/1329/20 від 25.11.2021 по вчиненню дій щодо знесення навісу збудованого над вікнами прибудови до квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Вказаний виконавчий документ відповідав вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», не закінчився строк пред`явлення його до виконання, і він пред`явлений на виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, 21.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67944484 (а.с.21).

24.01.2022 старшим державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак О.В. винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу за невиконання судового рішення в розмірі 3 400 грн. по ВП №67944484 (а.с.27).

Не погоджуючись із спірною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судове рішення боржником не виконане, то у державного виконавця відсутній альтернативний варіант для досягнення фактичного виконання даного рішення, яке на момент відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови набрало законної сили, згідно якого боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404- VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Порядок виконання рішень, за якими боржник повинен вчинити певні дії визначений ст.63 Закону № 1404-VIII, частина перша якої передбачає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Відповідно до частини другої цієї статті у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст.75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

Як встановлено під час судового розгляду, згідно акту перевірки державного виконавця від 24.01.2022 конструкція навісу не знесена, а лише знято декілька листів металу, що знаходись на конструкції. Факт зняття лише декількох листів металу не заперечується і самім позивачем.

Враховуючи вище зазначені правові норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невиконання позивачем в повному обсязі судового рішення. Як наслідок оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу є правомірною.

Посилання апелянта на те, що він виконав вирішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до положення Державних будівельних норм України «Будинки і споруди «Будинки одноквартирні»

Ганок відкрита прибудова до фасаду в місці головного входу що включає навіс перед входом для захисту від опадів крильця та конструкції що підтримують цей навіс.

Відповідно до положення Державних будівельних норм України «Будівлі та споруди» ДБН В.2.2-ХХ:20ХХ навіс це споруда каркасного типу з вертикальними огороджувальними конструкціями площею менше ніж 50% загальної бічної площі або без них та з покриттям для захисту від атмосферних впливів.

Виходячи з вище зазначеного вбачається, що навіс та конструкція це взаємопов`язані елементи, а тому зняття лише декількох листів з навісу не є виконанням рішення в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення суду боржником не виконане.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 №480/1957/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 23.01.2023