Справа № 380/17235/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

20 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.Желік, розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання неправомірними та скасування постанов, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.11.2022 року у виконавчому провадженні №69326069, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22.11.2022 року у виконавчому провадженні №69326069, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.11.2022 року у виконавчому провадженні №69326032, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22.11.2022 року у виконавчому провадженні №69326032, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.11.2022 року у виконавчому провадженні №69325954, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22.11.2022 року у виконавчому провадженні №69325954, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.11.2022 року у виконавчому провадженні №69325874, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22.11.2022 року у виконавчому провадженні №69325874, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною.

Ухвалою судді від 05.12.2022 в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ст. 287 КАС України.

Ухвалою суду від 06.01.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

18.01.2023 від позивача на адресу суду повторно надійшла заява про забезпечення позову в адміністративній справі шляхом зупинення стягнення коштів до набрання законної сили рішенням у даній справі по виконавчих провадженнях:

- №70598499 з виконання постанови №69326032 від 16.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70598556 з виконання постанови №69326032 від 22.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70595566 з виконання постанови №69326069 від 16.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70595605 з виконання постанови №69326069 від 22.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70599619 з виконання постанови №69325874 від 16.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70599659 з виконання постанови №69325874 від 22.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70599162 з виконання постанови №69325954 від 16.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.;

- №70599230 з виконання постанови №69325954 від 22.11.2022 Шевченківським ВДВС у м.Львові ЗМРУМЮ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн.

Обгрунтовує подану заяву тим, що постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторією Юріївною від 16.12.2022 року виконавчі провадження №69325874, №69325954, №69326032, №69326069 закінчені.

Разом з тим, 22.12.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторією Юріївною було винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження №70598499 з виконання постанови №69326032 виданої 16.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70598556 з виконання постанови №69326032 виданої 22.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70595566 з виконання постанови №69326069 виданої 16.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70595605 з виконання постанови №69326069 виданої 22.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70599619 з виконання постанови №69325874 виданої 16.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70599659 з виконання постанови №69325874 виданої 22.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70599162 з виконання постанови №69325954 виданої 16.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.; про відкриття виконавчого провадження №70599230 з виконання постанови №69325954 виданої 22.11.2022 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400 грн.

Підставою для відкриття даних виконавчих проваджень є оскаржувані постанови про накладення штрафів від 16.11.2022 та від 22.11.2022, які є предметом розгляду вказаної справи. Постановами державного виконавця від 29.12.2022 року накладено арешт на грошові кошти та майно ОСОБА_1 . На підставі даних постанов було накладено арешти на рахунки ОСОБА_1 , які відкриті в ПАТ «ПриватБанк» та ПАТ «Кредобанк».

Як зазначає позивач, на один із рахунків, а саме ПАТ «Кредобанк» здійснюється перерахунок коштів на сплату аліментів на утримання дітей, а відтак без засобів для існування можуть залишитися двоє малолітніх дітей.

Окрім цього позивач вказує, що отримує від батька дітей мінімальний розмір аліментів (в сумі 3400 грн.), а молодший син часто хворіє, що потребує значних коштів для його лікування.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду.

Згідно ч.1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 КАС України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи й заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Частина 2 ст.151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За своїм змістом забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову суд дійшов висновку про невмотивованість посилання позивача на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її інтересам, як боржника у виконавчих провадженнях та позивача у даній справі.

Позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено підстав та не подано жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача, а її посилання на те, що невжиття заходів забезпечення призведе до негативних для позивача наслідків, є лише суб`єктивними судженнями, припущеннями. В той же час судове рішення, яким є і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, не може ґрунтуватись на припущеннях.

Окрім цього суд зазначає, що з долучених до заяви про забезпечення позову документів не вбачається, що невжиття таких заходів забезпечення позову зумовить настання негативних та незворотних наслідків.

Щодо твердження позивача про те, що без засобів для існування можуть залишитися двоє її малолітніх дітей з огляду на накладення арешту на її банківський рахунок, суд вкотре наголошує, що у відповідності до частини 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт накладається виключно у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Решта грошових коштів, які виходять за межі суми стягнення, продовжують перебувати у вільному користуванні позивача.

Як вбачається з довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №11-19/4-2023 від 04.01.2023, така з 08.11.2017 працевлаштована в Західному офісі Держаудитслужби.

Загальний дохід позивача у період з 01.07.2022 по 31.12.2022 склав 96034,42 грн., не включаючи аліменти на утримання дітей в сумі 3400 грн. щомісячно.

Долучені позивачем до матеріалів заяви про забезпечення позову докази, в тому числі щодо проходження її сином огляду та лікування, жодним чином не вказують на очевидність ознак протиправності дій державного виконавця чи на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити поновлення її прав.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до переконання, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 380/17235/22 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання неправомірними та скасування постанов відмовити повністю.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Желік О.М