Справа № 337/230/23
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/337/10/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.

представника відповідача Рєпєнко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
13.01.2023р. до суду поштовим зв`язком надійшов вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який позивач мотивує тим, що 29.12.2022р. тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс постанову №92/274 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП. Згідно з цією постановою він притягнутий до відповідальності за те, що 10.12.2022р. особисто під розпис отримав повістку про необхідність прибути 13.12.2022р. о 08.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не прибув.
Зазначену постанову він отримав 30.12.2022р. та вважає її протиправною, оскільки він жодних повісток із викликом до відповідача на 13.12.2022р. не отримував. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення його не повідомляли, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати свої пояснення та ознайомитись з доказами, які були підставою для прийняття оскаржуваної постанови. Відповідачем проігноровані вимоги ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, вирішення її у відповідності до закону.
Просить визнати протиправною та скасувати постанову №92/274 від 29.12.2022р. яка винесена тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, а провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП закрити.
Ухвалою суду від 16.01.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до судового розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання за участю сторін.
20.01.2023р. від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними, необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у даній справі.
Підставою для закриття провадження у справі вказує на неналежність даного спору до юрисдикції адміністративних судів, оскільки зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводяться фактично до оскарження повістки, якою наказано ОСОБА_1 з`явитися до відповідача. Проте, саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у вигляді повісток не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, і такі дії не створюють, припиняють чи змінюють будь-яких правовідносин, тобто між даними особами не існує публічно-правового спору, що виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства.
В обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову у відзиві вказано, що 10.12.2022р. капітаном ОСОБА_4 та старшим солдатом ОСОБА_5 позивачу під підпис вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11.00 годин 13.12.2022р. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою №БН від 10.12.2022р. В цій же розписці ОСОБА_1 розписався про ознайомлення з відповідальністю у разі неприбуття до районного (міського) комісаріату. Проте, ОСОБА_1 у зазначений в повістці строк до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, поважні причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим 23.12.2022р. у присутності свідків - старшого солдата ОСОБА_6 та сержанта ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення №92/274, у якому призначено дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 20.10.2022р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 була винесена постанова №92/274 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Під час розгляду справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було вивчено та ретельно досліджено матеріали адміністративної справи, з`ясовано усі обставини, що мають значення. У зв`язку з тим, що в України з 17.03.2014р. діє особливий період, позивача притягнуто до відповідальності саме за ч.2 ст.210 КУпАП. Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач отримав 30.12.2022р.
25.01.2023р. від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якому він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, якими підтверджується його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, зокрема, на протокол від 23.12.2022р. №92/274. При цьому він протокол від 23.12.2022р. не отримував, вказаний протокол було складено у його відсутність, вказівка у протоколі про його відмову від підпису не відповідає дійсності. Інформація про те, що його було повідомлено про час та місце складання протоколу відсутня. Також зазначає, що станом на 13.12.2022р. він перебував на лікарняному і якби його викликали для складання протоколу про адміністративне правопорушення, він би надав відповідні докази, оскільки це безпосередньо впливає на ступень його вини. Крім того зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказано за якою ознакою кваліфіковані його дії за ч.2 ст.210 КУпАП. В матеріалах справи також відсутні дані про повідомлення його про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП. Крім того зазначає, що відповідач у відзиві помилково вказує на те, що він оскаржує повістку, в той час коли він оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідне право гарантовано йому чинним законодавством.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснила, що позивач ОСОБА_1 неодноразово ухиляється від прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за врученими йому повістками. Так, 10.12.2022р. повістку про необхідність прибути 13.12.2022р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено особисто ОСОБА_1 військовими ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який належить позивачу. Будучі достовірно обізнаним про необхідність прибути 13.12.2022р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач у визначені в повістці день, час та місце не прибув та не повідомив причини свого неприбуття, отже вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпА, яке вчинено в особливий період. Посилання позивача на те, що він 13.12.2022р. перебував на лікарняному, вважає безпідставними, оскільки про вказаний факт позивач відповідача не повідомив, хоча мав таку можливість. Також зазначила, що про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП ОСОБА_1 повідомлявся по телефону, проте він у призначені дні також не прибув, тому розгляд справи було проведено у його відсутність на підставі наявних доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
29.12.2022р. тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №92/274 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладання на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. за те, що він 10.12.2022р. особисто під підпис отримав повістку про необхідність прибуття 13.12.2022р. о 08.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у час, зазначений у повістці не прибув, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду.
В той же день 29.12.2022р. копія постанови була надіслана ОСОБА_1 рекомендованим листом та отримана ним 30.12.2022р.
Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Доводи представника відповідача у відзиві з приводу того, що зміст спірних правовідносин між сторонами фактично зводиться до оскарження повістки, якою наказано ОСОБА_1 з`явитися до відповідача, а даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Положеннями ч.1 ст.286 КАС України передбачено, що предметом спору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому оскаржує правомірність та просить скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, а саме постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №92/274 від 29.12.2022р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.
Отже, предметом цього спору є постанова тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, цей спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, підсудний місцевим загальним судам як адміністративним.
Таким чином, даний позов правомірно подано до Хортицького районного суду міста Запоріжжя в порядку, передбаченому КАС України, а тому підстави для закриття провадження у справі, на які посилається представник відповідача, відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ч.9 ст.120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 06.01.2023р. направив поштовим зв`язком до суду даний адміністративний позов, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.
Також суд встановив, що 23.12.2022р. офіцером відділення запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_10 складено протокол №92/274 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 10.12.2022р. о 11.00 год. особисто під підпис отримав повістку про необхідність прибуття 13.12.2022р. о 11.00 годин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у час, зазначений у повістці не прибув, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в особливий період.
Свідками правопорушення у протоколі зазначені ст. л-нт ОСОБА_11 та ст. с-т ОСОБА_6 .
Відомості про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення протокол не містить.
Крім того судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення №92/274 від 23.12.2022р. ОСОБА_1 не підписаний.
Водночас, протокол містить підпис посадової особи, яка склала протокол, під інформацією про відмову особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення від проставляння підпису про обізнаність із положеннями Конституції України, КУПАП та дати і часу розгляду справи, а також підписи посадової особи, яка склала протокол, та двох свідків під інформацією про відмову особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від подання пояснення і зауважень щодо змісту цього протоколу, відмову від підписання протоколу та надання пояснень.
Також у протоколі №92/274 від 23.12.2022р. зазначено, що до нього додається копія паспорту та копія РНОКПП.
Відповідно до доданої представником відповідача до відзиву копії розписки про отримання повістки, повістку на ім`я ОСОБА_1 , 1971 р.н., ст. л-т, адреса: Ювілений, 29/52 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11.00 год. 13.12.2022р. було одержано 11.00 год. 10.12.2022р під особистий підпис.
Згідно з даними, які містяться у інформаційній довідці з електронної системи охорони здоров`я Національної служби здоров`я України, яка додана позивачем ОСОБА_1 до відповіді на відзив, відповідно до медичного висновку №38Е6-6ТКК-4546-ВК2Х від 12.12.2022р. про тимчасову непрацездатність, пацієнт (ідентифікований за номером) перебував на лікарняному у період з 12.12.2022р. по 14.12.2022р., назва закладу охорони здоров`я - КНП «Міська лікарня №9» ЗОР.
Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.210 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Норма вказаної статті є бланкетною нормою, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).
Згідноз ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представниками громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 КУпАП.
Статтею 256 КУпАП визначено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За приписами ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст.279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови №92/274 від 29.12.2022р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП.
При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).
Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).
В даному випадку суд враховує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення, який складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.
Також суд враховує, що проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливо лише у разі, якщо її прибуття на розгляд справи відповідно до вимог закону не є обов`язковим, і за умови її належного повідомлення про місце і час розгляду справи та неприбуття на розгляд і неповідомлення про причини такого неприбуття, або надання відповідного клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Позивач ОСОБА_1 заперечує факт запрошення його до відповідача для складання протоколу про адміністративне правопорушення, його присутність 23.12.2022р. під час складання відносно нього протоколу №92/274 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, отримання копії такого протоколу, а також його повідомлення про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення.
В той же час, відповідач, надавши відзив на позов, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування таких доводів позивача та на підтвердженняправомірності оскаржуваної постанови, зокрема, доказів належного повідомлення позивача про час та місце складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, присутності позивача під час складання протоколу та роз`яснення йому прав та обов`язків, а також належного повідомлення позивача про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що 23.12.2022р. протокол про адміністративне правопорушення №92/274 відносно позивача складено у присутності свідків - старшого солдата ОСОБА_6 та сержанта ОСОБА_7 . Проте, свідками у протоколі №92/274 від 23.12.2022р. зазначені ст. л-нт ОСОБА_11 та ст. с-т ОСОБА_6 . Дані про свідка сержанта ОСОБА_7 протокол не містить.
Більш того, в судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факту відсутності ОСОБА_1 23.12.2022р. під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП та вручення йому копії протоколу.
Отже, суд прийшов до висновку, що складення протоколу у відсутність ОСОБА_1 , не роз`яснення йому прав та обов`язків, не надання йому можливості надати пояснення та докази, свідчить про порушення відповідачем вимог ст.256, 268 КУпАП.
Також представником відповідача в судовому засіданні не заперечувався той факт, що оскаржувана постанова №92/274 від 29.12.2022р. відносно ОСОБА_1 була винесена у його відсутність.
Водночас, всупереч вимогам чинного законодавства, ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст.268 КУпАП.
У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення №92/274 від 23.12.2022р. визначено дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
В той же час, вказаний протокол таку інформацію не містить. Належні докази повідомлення позивача про розгляд його справи про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.
Неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на переконання суду, є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення такою, що винесена з порушенням встановленої процедури, тобто вона є протиправною, що є самостійною підставою для її скасування.
Крім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, ст.72 КАС України на підтвердження наявності в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.

Так, виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення, тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 не зазначив докази, які були зібрані та ним оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП.
За змістом оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 10.12.2022р. під підпис отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08.00 годин 13.12.2022р., однак у час, зазначений у повістці не прибув, про поважні причини неприбуття не повідомив.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, заперечує факт отримання ним такої повістки, а у відповіді на відзив вказує на те, що 13.12.2022р. він перебував на лікарняному.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача на спростування доводів позивача надала копію розписки від 10.12.2022р., яка містить інформацію про отримання 10.12.2022р. о 11.00 год. повістки на ім`я ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на інший час - 11.00 годин 13.12.2022р. Також зазначає, що повістка ОСОБА_1 була вручена капітаном ОСОБА_4 та старшим солдатом ОСОБА_5 . В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що вказана повістка вручена позивачусолдатом ОСОБА_5 та іншим військовим ОСОБА_9 . Клопотання про допит вказаних осіб як свідків в судовому засіданні з приведенням їх до присяги для підтвердження відповідних фактів та усунення суперечностей, не заявляла.
Більш того, суд враховує, що у протоколі №92/274 від 23.12.2022р. зазначено, що до нього додається лише копія паспорту та копія РНОКПП. Інформацію про долучення до нього інших документів, в тому числі доказів на підтвердження викладених в ньому обставин, зокрема розписки про отримання повістки, він не містить.

Оскільки надана розписка не є додатком до протоколу №92/274 від 23.12.2022р, про її існування не згадується в оскаржуваній постанові, клопотання про допит свідків представником відповідача не заявлялось, то суд прийшов до висновку, що інформація яка міститься у розписці від 10.12.2022р. викликає об`єктивний сумнів щодо її достовірності, тому її не можна вважати належними та допустимим доказом у справі.
При цьому, суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Також при вирішення даного спору суд враховує надану позивачем інформаційну довідку із посиланням на медичний висновок про тимчасову непрацездатність у період з 12.12.2022р. по 14.12.2022р.
Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що посадова особа суб`єкта владних повноважень - тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 , при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення слід визнати протиправним та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закритиу зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, позов слід задовольнити повністю.
Керуючись ст. 7, 9, 19, 90, 139, 205, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову №92/274 від 29.12.2022 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова