Справа № 520/19928/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 р.Справа № 520/19928/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 20.12.21 року по справі № 520/19928/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросет", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби в Харківській області №542-РЛ від 17 червня 2021року "Про зупинення дії ліцензії на право зберігання пального".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачаем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що позивач повністю виконав вимоги закону, а саме сплатив до бюджету 780,00 грн. річної плати за ліцензію на право зберігання пального та повідомив відповідача про сплату зазначеної суми з наданням копії платіжного доручення з відміткою банку про сплату листом від 14 червня 2021 року, який 16 червня 2021 року отримав відповідач. Тобто, починаючи з 16 червня 2021 року у відповідача не було жодних правових підстав приймати рішення про зупинення дії ліцензії. Також зазначив, що судом вцілому вірно досліджено матеріали справи, крім висновку суду про те, що «Водночас з винесенням розпорядження М542-РЛ від 17.06.2021 року «Про призупинення дії ліцензії», листом від 14.06.2021 року №82, який надійшов до ГУ ДПС 15.06.2021 та був зареєстрований за №33393/АП, позивач повідомив контролюючий орган про сплату щорічного чергового платежу за ліцензію на право зберігання пального». Вважає, що зазначені події сталися жодного разу не водночас, а між повідомленням про сплату платежу, що було отримано відповідачем 15 червня 2021 року та винесенням розпорядження 17 червня 2021 року минуло два робочі дні, з чого ТОВ «АГРОСЕТ» робить висновок: або про службову недбалість посадових осіб відповідача, що призвела до прийняття розпорядження, для прийняття якого станом на 17 червня 2021 року не було жодних підстав; або про умисні дії вже обізнаних про сплату ліцензійного платежу посадових осіб відповідача щодо прийняття оскаржуваного розпорядження, з метою використання його при подальших перевірках та нарахування штрафних санкцій.

Разом із цим, ТОВ «АГРОСЕТ» наголосило, що відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» контроль за сплатою річної плати за ліцензії дійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Таким чином, відповідач, на якого законом покладено обов`язок контролювати надходження до бюджету, маючи інформацію про порушення позивачем термінів сплати щорічного платежу за ліцензію, через цілком суб`єктивні обставини своєчасно не прийняв розпорядження про зупинення ліцензії, що мало би спонукати ТОВ «АГРОСЕТ» до якнайшвидшого виконання його обов`язку, однак зробив це вже після оплати цього платежу.

Вважає, що судом при встановленні обставин справи зроблений неправильний висновок про одночасність повідомлення про сплату черговою платежу та прийняття оскаржуваного розпорядження, внаслідок чого судом не було враховано відсутність підстав для прийняття оскаржуваного розпорядження.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалами від 10.02.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 520/19928/21, адміністративну справу призначено до апеляційного розгляду на 14.03.2022 року о 09:30 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань № 6.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 запропоновано учасникам справи протягом 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали висловити свою пропозицію щодо можливості апеляційного розгляду справи № 520/19928/21 за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідачем на виконання ухвали було подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 № 11 "Про відновлення проведення судових засідань в режимі ВКЗ в Другому апеляційному адміністративному суді в період воєнного стану" відновлено проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку.

Листом від 18.10.2022 позивача у справі повідомлено, що враховуючи факт проведення бойових дій на території Харківської області та технічні можливості суду, проведення розгляду справи у відкритому судовому засіданні за участю сторін є значно ускладненим та небезпечним та запропоновано висловити позицію стосовно можливості розгляду справи в режимі відеоконференції та надати відповідні клопотання у найкоротший термін будь-яким засобом зв`язку.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 року відновлено з 05.12.2022 проведення відкритих судових засідань, зважаючи на ситуацію в Харківському регіоні та за дотриманням умов відсутності загрози життю та здоров`ю учасникам судового процесу, суддям та працівникам суду з урахуванням вимог воєнного часу. Зважаючи на відсутність сховища (захисної споруди цивільного захисту) у Другому апеляційному адміністративному суді, виходячи з поточної ситуації у регіоні, рекомендовано суддям керуватися реальною поточною обстановкою, та за можливості здійснювати розгляд справ та матеріалів в порядку письмового провадження або в режимі відеоконференцзв`язку.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не надав до суду жодного клопотання щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження або в режимі відеоконференції, розгляд справи було призначено у відкрите судове засідання на 19.01.2023 о 13:20.

В судове засідання сторони не прибули.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 06 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросет" (далі за текстом ТОВ "Агросет") отримав ліцензію на право зберігання пального за адресою вул. Центральна, 57, с. Шебелинка, Балаклійський район, Харківська область, 64251 терміном дії з 14 березня 2020 року по 14 березня 2025 року, реєстраційний номер ліцензії 2000650.

ТОВ "Агросет" здійснило платіж за 2021 рік за ліцензію на право зберігання пального відповідно до платіжного доручення №14951 від 10.06.2021, що підтверджується копією відповідного платіжного доручення.

Листом №82 від 14.06.2021 року зазначене платіжне доручення направлено на адресу відповідача.

Розпорядженням ГУ ДПС в Харківській області №542-РЛ від 17 червня 2021року "Про зупинення дії ліцензії на право зберігання пального" дію зазначеної ліцензії було зупинено за несплату щорічного платежу у березні 2021 року до сплати заборгованості.

Зазначене розпорядження листом №238555/20-40-09-03-30 від 17.06.2021 року було направлено позивачу і отримано позивачем 25 червня 2021 року.

Не погоджуючись із таким рішення суб`єкта владних повноважень та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що на даний час права позивача не є порушеними, а відповідач діяв відповідно до приписів чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання, зокрема, оптової торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом, в тому числі пального на території України, визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР, із змінами).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального з 01.01.2019 року здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Наведеною статтею також встановлена річна плата за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 грн.

За приписами ч. 8-10 ст.15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінету Міністрів України. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Статтею 16 Закону №481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним / на зберігання пального.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 (далі - Положення №227), основними завданнями Державної податкової служби України є: реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Підпунктом 27 пункту 4 Положення №227 передбачено, що Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Відповідно до пункту 7 Положення №227 Державна податкова служба України здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Таким чином, органом, який видає ліцензії на право оптової торгівлі пальним та відповідно й здійснює контроль за дотриманням норм Закону №481/95-ВР, в тому числі й щодо сплати річної плати за ліцензію, є Державна податкова служба України та її територіальні органи. Порядок здійснення імпорту, експорту, оптової та роздрібної торгівлі пальним, його зберігання визначено статтею 15 Закону №481/95-ВР.

Згідно з частиною 12 статті 15 Закону №481/95-ВР плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів.

Відповідно до частини 6 статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено річну плату за ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним у розмірі 10000 гривень. Таким чином, сплата щорічної плати за ліцензію є обов`язком суб`єкта господарювання, який отримав таку ліцензію.

При цьому, частиною 4 статті 16 Закону №481/95-ВР визначено, що контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

Вказаною нормою Закону №481/95-ВР суб`єкта господарювання зобов`язано подати до відповідного територіального органу Державної податкової служби України, який видав йому ліцензію на право роздрібної торгівлі, копію платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату, для забезпечення можливості здійснення вказаним органом контролю за такою сплатою.

Відповідно до частин 48-49 статті 15 Закону №481/95-ВР дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості.

Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Згідно з частиною 50 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії.

Відповідно ч. 51 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що наслідком несвоєчасної сплати суб`єктом господарювання річної плати за ліцензію на право оптової торгівлі пальним є призупинення дії такої ліцензії. Тоді як наслідком несплати суб`єктом господарювання річної плати за ліцензію на право оптової торгівлі пальним протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії є анулювання такої ліцензії.

Таким чином процедурі анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію передує процедура зупинення дії такої ліцензії, про що орган, який видав ліцензію, видає відповідне розпорядження.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 06 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросет" (далі за текстом ТОВ "Агросет") отримав ліцензію на право зберігання пального за адресою вул. Центральна, 57, с. Шебелинка, Балаклійський район, Харківська область, 64251 терміном дії з 14 березня 2020 року по 14 березня 2025 року, реєстраційний номер ліцензії 2000650.

Згідно інформації про поточні сплати за ліцензію: 1. сплачено за період з 14.03.2020 до 14.03.2021 платіжним дорученням від 20.02.2020 № 12547, сума 780 грн.; 2. сплачено за період з 10.06.2021 до 14.03.2022 платіжним дорученням від 10.06.2021 № 14951, сума 780 грн. (а.с. 37).

Отже, в порушення ст. 15 Закону №481/95-ВР позивач не здійснив сплату чергового платежу за ліцензію по строку до 14.03.2021 року.

Листом від 14.06.2021 року №82, який надійшов до ГУ ДПС 15.06.2021 та був зареєстрований за №33393/АП, позивач повідомив контролюючий орган про сплату щорічного чергового платежу за ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер №2000650 від 06.03.2020 року термін дії з 14.03.2020 року до 14.03.2025 року, згідно платіжного доручення №14951 від 10.06.2021 року в сумі 780,00 грн.

Розпорядженням Головного управління Державної податкової служби в Харківській області №542-РЛ від 17 червня 2021року "Про зупинення дії ліцензії на право зберігання пального" на підставі ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються і електронних сигаретах, та пального" призупинено дію ліцензії на право зберігання пального за несплату щорічного чергового платежу у березні 2021 року (по строку 14.03.2021 року) до сплати заборгованості.

Зазначене розпорядження листом №238555/20-40-09-03-30 від 17.06.2021 року було направлено позивачу і отримано позивачем 25 червня 2021 року.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що відповідач, на якого законом покладено обов`язок контролювати надходження до бюджету, маючи інформацію про порушення позивачем термінів сплати щорічного платежу за ліцензію, через цілком суб`єктивні обставини своєчасно не прийняв розпорядження про зупинення ліцензії, що мало би спонукати ТОВ «АГРОСЕТ» до якнайшвидшого виконання його обов`язку, однак зробив це вже після оплати цього платежу, оскільки вимогами Закону №481/95-ВР суб`єкта господарювання зобов`язано подати до відповідного територіального органу Державної податкової служби України, який видав йому ліцензію на право роздрібної торгівлі, копію платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату, для забезпечення можливості здійснення вказаним органом контролю за такою сплатою.

Враховуючи, що листом від 14.06.2021 року №82, який надійшов до ГУ ДПС 15.06.2021 та був зареєстрований за №33393/АП, позивач повідомив контролюючий орган про сплату щорічного чергового платежу за ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер №2000650 від 06.03.2020 року термін дії з 14.03.2020 року до 14.03.2025 року, згідно платіжного доручення №14951 від 10.06.2021 року в сумі 780,00 грн., ГУ ДПС правомірно було винесено розпорядження №542-РЛ від 17.06.2021 року "Про призупинення дії ліцензії", яке було направлено позивачу супровідним листом від 17.06.2021 №23855/6/20-40-09-03-30, який отримано 25.06.2021 року.

Як вже зазначалося, згідно з нормами частини 49 статті 15 Закону №481/95-ВР дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання відповідного письмового розпорядження. Отже, враховуючи, що позивач 25.06.2021 одержав відповідне письмове розпорядження, дія ліцензії вважалась би зупиненою саме з 25.06.2021.

При цьому судом встановлено, що контролюючим органом до ліцензії реєстраційний номер №2000650 від 06.03.2020 року термін дії з 14.03.2020 року до 14.03.2025 року, було внесено відомості про поновлення її дії з 10.06.2021 року, тобто з моменту сплати заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи спірне розпорядження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на даний час права позивача не є порушеними.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і довів правомірності його дій.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року по справі № 520/19928/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 520/19928/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 24.01.2023 року