Справа № 240/35905/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/35905/21

категорія 109040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить:

-визнати протиправним та скасувати повністю припис №682-ДК/0375Пр/03/01/81 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17 серпня 2021 року.

В обгрунтування позову вказує, що за результатами перевірки відповідачем встановлено відсутність у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на земельну ділянку під кадастровим номером :11:000:0010 площею 0,4013 га, тобто має місце факт самовільного зайняття цієї земельної ділянки.

Відповідно до вимог припису від 17.08.2021 реєстраційний №682-ДК/0375Пр/03/01/81, було приписано: усунути порушення земельного законодавства шляхом оформлення речових прав на земельну ділянку або звільнення земельної ділянки.

Позивач вважає, що висновки перевірки не відповідають вимогам законодавства та прийняті без урахування усіх обставин.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що при перевірці стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій і форм власності встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :11:000:0010 комунальної форми власності, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею, 0,4013 га на території Малинської міської територіальної громади (за межами населеного пункту с.Горинь) на якій розташовані нежитлові споруди площею 0,0283 га, (будівля теплиці, водонапірна башня, молочний блок), що знаходяться у приватній власності гр. ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2008, зареєстровано в реєстрі за №5878; договору купівлі-продажу від 07.08.2007 зареєстрований в реєстрі за №4375. Речове право на земельну ділянку площею 0,4013 за гр. ОСОБА_1 не зареєстровано. Вказані обставини, за твердженням відповідача свідчать про факт самовільного зайняття цієї земельної ділянки, без зареєстрованого права, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №682-ДК від 11.08.2021 було здійснено державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і фори власності, родючості грунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель з регіональною особливістю на території Малинської міської територіальної громади Житомирської області.

При проведенні перевірки стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій і форм власності встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :11:000:0010 комунальної форми власності, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею, 0,4013 га на території Малинської міської територіальної громади (за межами населеного пункту с.Горинь) на якій розташовані нежитлові споруди площею 0,0283 га, (будівля теплиці, водонапірна башня, молочний блок), що знаходяться у приватній власності гр. ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2008, зареєстровано в реєстрі за №5878; договору купівлі-продажу від 07.08.2007 зареєстрований в реєстрі за №4375. Речове право на земельну ділянку площею 0,4013 за гр. ОСОБА_1 не зареєстровано.

17 серпня 2021 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель винесено припис реєстраційний №682-ДК/0375Пр/03/01/81, було приписано: усунути порушення земельного законодавства шляхом оформлення речових прав на земельну ділянку або звільнення земельної ділянки.

Не погоджуючись із винесеним приписом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель визначаються, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" № 963-IV від 19.06.2003 (далі - Закон № 963-IV).

Так, відповідно до статті 2 Закону № 963-IV основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Статтею 4 Закону № 963-IV встановлено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з положеннями статті 5 Закону № 963-IV органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що ГУ Держгеокадастру в Житомирській області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об`єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі встановлені статтею 6 Закону № 963-IV, до яких належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Відповідно до статті 9 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону №963-IV передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру "Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру" 12 листопада 2019 року №285, пунктом 6 передбачено, що посадові особи Головного управління в межах повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягненні осіб до відповідальності.

Статтею 15-2 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування, застави та іншими цивільно-правовими угодами; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Порядок та підстави проведення перевірок врегульовані Законом України від 5 квітня 2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V), який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно норм даного закону орган державного нагляду (контролю) здійснює контролюючі функції шляхом проведення планових та позапланових заходів.

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (частина 11 статті 4 Закону №877-V).

Так, за правилами статті 7 Закону №877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити відомості про тип заходу (плановий або позаплановий): Форму заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); тощо.

Зазначені норми чинного законодавства, встановлюють, що контроль за використанням та охорона земель є прямим обов`язком Держгеокадастру, одна з законодавчо встановлених форм здійснення контролю є перевірка земельної ділянки. Законодавством визначено повноваження державного інспектора в рамках проведення перевірки земельної ділянки.

Водночас, за результатами проведених заходів контролю відповідачем складено припис про усунення порушень земельного законодавства, приписано оформити право користування на дану земельну ділянку у відповідності до чинного земельного законодавства.

Так, відповідачем під час проведення перевірки встановлено порушення, що полягає у використанні земельної ділянки площею 0,4013 за гр. ОСОБА_1 без реєстрації речового права.

Разом з тим, відповідачем не заперечується факт того, що на земельній ділянці за кадастровим номером :11:000:0010 комунальної форми власності, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею, 0,4013 га на території Малинської міської територіальної громади (за межами населеного пункту с.Горинь) розташовані нежитлові споруди площею 0,0283 га, (будівля теплиці, водонапірна башня, молочний блок), що знаходяться у приватній власності гр. ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2008, зареєстровано в реєстрі за №5878; договору купівлі-продажу від 07.08.2007 зареєстрований в реєстрі за №4375.

Слід вказати, що земельну ділянку за кадастровим номером :11:000:0010 позивач використовує згідно договору оренди від 10.05.2011 (під розміщення цеху з обробки природного каменю (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту Горянської сільської ради Малинського району, загальною площею 0,4013 га. В оренду передана земельна ділянка під господарськими будівлями - 0,0300га., де розміщена нежитлова будівля - молочний блок та під господарськими дворами - 0,3713га., де розміщений комплекс - будівля теплиці та водонапірної башні.

У встановлений чинним на той час законодавством строк, тобто, за місяць до спливу строку оренди, позивач звернувся до власника і розпорядника на той час земельної ділянки, а саме Житомирської обласної державної адміністрації про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк із доданням до такого повідомлення-листа підписаного ОСОБА_1 проекту додаткової угоди, що підтверджується наявним у матеріалах справи копіями листа, опису вкладення.

Однак, рішення про продовження договору оренди права користування станом на день виникнення спірних правовідносин позивачем не отримано.

Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок, що відсутність у особи правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне її зайняття, у разі правомірності набуття та оформлення у встановленому законом порядку розташованого на ній майна.

Так, ст.1 Закону №963-IV визначено поняття самовільного зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За змістом статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за таке порушення як самовільне зайняття земельних ділянок (пункт "б" частини 1 статті 125 Земельного кодексу України).

Суд акцентує увагу на тому, що відсутність у особи правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне її зайняття, у разі правомірності набуття та оформлення у встановленому законом порядку розташованого на ній майна.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18 та 05.03.2020 у справі №924/233/17.

Підсумовуючи наведене та враховуючи відсутність спору щодо права власності позивача на нерухоме майно нежитлові споруди площею 0,0283 га, (будівля теплиці, водонапірна башня, молочний блок), що розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :11:000:0010, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,4013 га.

Положеннями статті 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу положень статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, в силу частини другої статті 328 Цивільного кодексу України презюмується правомірність набуття власником права власності на майно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Вєренцов проти України", "Щокін проти України", "Сєрков проти України", "Колишній король Греції та інші проти Греції", "Булвес" АД проти Болгарії", "Трегубенко проти України") напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям одночасно.

Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що припис Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17.08.2021 реєстраційний №682-ДК/0375Пр/03/01/81 є таким, що прийнятий поза межами визначених законом повноважень та не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності припису, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45,Житомир,10002, ) про визнання протиправним та скасування припису задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повністю припис №682-ДК/0375Пр/03/01/81 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17 серпня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева