Справа № 240/30017/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/30017/22

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та стягнення невиплаченої додаткової винагороди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії протиправними та стягнути з військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь невиплачену додаткову винагороду у розмірі 60 000,00 грн за період квітень, липень 2022 року, з розрахунку 30 000,00 грн за один календарний місяць;

- визнати дії протиправними та стягнути з військової частини НОМЕР_2 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь невиплачену додаткову винагороду у розмірі 60 000,00 грн за період травень, червень 2022 року, з розрахунку 30 000,00 грн за один календарний місяць;

- визнати дії протиправними та стягнути з військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь невиплачену додаткової винагороди у розмірі 200 000,00 грн за період травень, червень 2022 року, з розрахунку 100 000,00 грн за один календарний місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за час несення військової служби як у військовій частині НОМЕР_2 , так і у військовій частині НОМЕР_1 позивач не отримував додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн, а також додаткової винагороди у розмірі 100 00,00 грн, коли безпосередньо приймав участь в бойових діях.

Вважає, що дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати військовослужбовцю передбаченої додаткової винагороди, - протиправними, а виплати такими, що підлягають стягненню відповідно.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Задоволено клопотання про витребування доказів, витребувано у військової частини НОМЕР_1 документи щодо переведення та зарахування ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , та з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 ; документи щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ; документи на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях; витребувано у військової частини НОМЕР_2 документи щодо переведення та зарахування ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , та з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 ; документи щодо нарахування та виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ; документи на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях.

Військова частина НОМЕР_1 , у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подала відзив на позовну заяву та документи щодо проходження ОСОБА_1 служби. В обґрунтування відзиву вказано, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, надуманими та не підкріплені належними доказами.

Військова частина НОМЕР_2 у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 КАС України та встановлений ухвалою суду від 29.11.2022 відзив на адміністративний позов не надіслала.

Положеннями статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Відповідачем клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву подано не було.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходила військову службу у складі військовій частині НОМЕР_1 з 04.04.2022 згідно з наказом від 04.04.2022 №94.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 №154 ОСОБА_1 головного сержанта призваного по мобілізації з 01.06.2022 призначений стрільцем-номера обслуги 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно- штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, ВОС-101915Д/533, з посадовим окладом 2820,00 грн, шпк солдат.

В наказі визначено виплачувати щомісячну премію у розмірі 307% від посадового окладу відповідно до телеграми Міністра оборони України від 04.03.2022 № 248/1210 та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8 % від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавку за вислугу років у розмірі 0% посадового окладу з урахування окладу за військовим званням та інші види грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам;

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2022 №190 головного сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_1 , вважати, що 07 липня 2022 року посаду здав та вибув до нового місця служби місто Миколаїв, з 07 липня 2022 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а з котлового - зі сніданку 08 липня 2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №349 від 11.06.2022 року на підставі рапорту командира 1 десантно-штурмового батальйону призначено службове розслідування щодо позивача у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України "Непокора".

13.06.2022 було складено акт про відмову ОСОБА_1 надавати пояснення про обставини відмови від виконання бойового завдання.

За результатами службового розслідування п.2 наказу №322 від 02.07.2022 року за порушення вимог ст.1,2,3,4, Дисциплінарного статусу Збройних Сил України, ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старшині ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Пунктом 3 наказу: оскільки в діях військовослужбовців 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , які відкрито відмовились від виконання наказу вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального Кодексу України, заступнику командира мінометної батареї з морально-психологічного забезпечення 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_2 направити копії матеріалів службового розслідування до Державного Бюро Розслідування розташованого в місті Краматорськ Донецької області.

Як свідчать матеріали справи, представник позивача звертався до відповідачів з адвокатськими запитами від 27.09.2022 зокрема щодо отримання інформації про нараховані та виплачені (невиплачені) суми додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».

Відповідей на направлені запити не надходило.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців

Частиною 2 статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Положеннями пункту 1 Постанови КМУ №1294 від 7 листопада 2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що військовими частинами заперечувалось право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».

Так, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2022 №133/839 позивачу нараховано:

- за квітень 2022 року: грошове забезпечення 14650, 51 грн та додаткова винагорода за 27 днів з розрахунку 100 000 грн - 90 000 грн;

- за травень 2022 року грошове забезпечення 16519,01 грн та додаткова винагорода за 20 днів з розрахунку 100 000 грн та 11 днів з розрахунку 30 000 грн - 75 161,29 грн;

- за червень 2022 року грошове забезпечення 16623,20 грн та додаткова винагорода 0,00 грн на підставі рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 в липні 2022 року за червень 2022 року додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн ОСОБА_1 не виплачувалась на підставі бойового наказу від 02.07.2022 року №451, а саме за відмову від виконання бойового завдання;

- за липень 2022 року грошове забезпечення 3 373,65 грн та додаткова винагорода за 6 днів з розрахунку 100 000 грн та 1 день з розрахунку 30 000 грн - 20322,58 грн.

Слід зауважити, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.07.2022 року №451 військовослужбовець ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ, а тому виплата додаткової грошової винагороди припиняється у місяці такої відмови.

Як свідчать матеріали справи, зокрема рапорт командира 1 десантно-штурмового батальйону та наказ про проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ у червні 2022 року.

Аналіз встановлених обставин справи, та наданих до матеріалів справи доказів вказують, що військовою частиною НОМЕР_1 правомірно невиплачено позивачу додаткову винагороду передбачену ПКМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за червень 2022 року.

Водночас за травень 2022 року позивачу нараховано додаткову винагороду за 20 днів з розрахунку 100 000 грн та 11 днів з розрахунку 30 000 грн - 75 161,29 грн, вказане підтверджується довідкою військової частини та наказом від 03.06.2022 №298 "Про виплату додаткових винагород" у Додатку 1 період безпосередньої участі ОСОБА_1 вказано з 01.05.2022 по 14.05.2022 та з 26.05.2022 по 31.05.2022.

Відтак, підстави для визнання дій протиправними та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на його користь невиплаченої додаткової винагороди у розмірі 200 000,00 грн за період травень, червень 2022 року, з розрахунку 100 000,00 грн за один календарний місяць судом не встановлені.

Вимоги щодо визнання дій протиправними та стягнення з військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь невиплаченої додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн за квітень 2022 року також не знайшли свого підтвердження.

Так, наказом від 03.05.2022 №212 передбачено виплату особовому складу частини додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн з 01.04.2022 по 30.04.2022. Позивачу згідно довідки від 04.01.2023 обраховано додаткову винагороду за 27 днів (згідно наказу від 04.04.2022 №94).

Вимоги до військової частини НОМЕР_2 щодо стягнення сум винагороди за травень червень 2022 року суперечать доказам, наданим до матеріалів справи.

Так, у травні 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 нараховано додаткову винагороду за всі календарні дні місяця, отже вимога до військової частини НОМЕР_2 щодо повторного стягнення винагороди визнається безпідставною.

Водночас, як попередньо встановлено судом, у червні 2022 у зв`язку з відмовою виконувати бойовий наказ позивач позбавлений права на отримання додаткової винагороди.

Крім того, матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 на фінансовому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_2 в травні-червні 2022 року.

Згідно з ч.2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано жодного доказу, якій би доводив наявність порушеного права, водночас надані військовою частиною НОМЕР_1 матеріали спростовують заявлені позивачем вимоги.

Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Зі змісту долучених доказів також встановлено, що військова частина НОМЕР_1 на користь позивача у липні 2022 року нарахувала 20 322, 58 грн додаткової винагороди (6 днів з розрахунку 100 000 грн та 1 день з розрахунку 30 000 грн).

Водночас, зі змісту листа військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2022 №133/840 встановлено, що вказана сума у зв"язку з механічною помилкою була перерахована на депонований рахунок.

Відтак, допомогу за липень 2022 року у сумі 20 322, 58 грн позивачем від військової частини НОМЕР_1 станом на день звернення до суду з позовом отримано не було.

У зв`язку з вказаним, позов у наведеній частині слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 та стягнення на користь ОСОБА_1 невиплачену додаткову винагороду у розмірі 20 017,74 грн за липень 2022 року.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 20 017,74 грн за липень 2022 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_4 ) нараховану та невиплачену додаткову винагороду передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» у розмірі 20 017,74 грн за липень 2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва