Справа № 340/5290/22
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Кропивницький справа №340/5290/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до таГоловного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул. Герцена, 10, код ЄДРПОУ - 21318350) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ - 21318350)
проСкасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просить суд:

- скасувати рішення від 24.08.2022 № 24 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 24.06.2004, з 26.06.2008 по 21.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010 до страхового стажу, а періоди роботи з 07.10.1997 по 09.01.1998, з 05.06.1998 по 06.03.1999, з 15.11.2000 по 03.11.2005, з 04.11.2005 по 24.06.2008, з 26.06.2008 по 28.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010 до пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.08.2022, з урахуванням показників заробітної плати у довідках про заробітну плату від 14.08.2013 (період роботи з 11.2000 по 12.2004), від 14.08.2013 (період роботи з 01.2005 по 12.2009), від 14.08.2013 (період роботи з 01.2010 по 08.2010), що видані Державним унітарним підприємством міста Москва «Мосгортранс».

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Відділу обслуговування громадян № 4 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте, йому було відмовлено. З відповіді відповідача від 31.08.2022 року позивачу стало відомо, що органами Пенсійного фонду у Хмельницькій області не було враховано до його До страхового стажу не зараховано періоди з 01.01.2004 по 24.06.2004, з 26.06.2008 по 21.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010, оскільки згідно акту від 15.08.2013 № 390 управління № 3 Головного управління ПФР № 2 по м. Москва в Московській області Російської Федерації, страхові внески не сплачувалися. Також, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на території Російської Федерації з 07.10.1997 по 09.01.1998, з 05.06.1998 по 06.03.1999, з 15.11.2000 по 03.11.2005, з 04.11.2005 по 24.06.2008, з 26.06.2008 по 28.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010, оскільки відсутня довідка про пільговий характер роботи. Позивач вважає, що відповідачем не враховано до страхового стажу відомостей про період його роботи на території Російської Федерації є прямим порушенням його прав, соціальних гарантій та інтересів, гарантованих чинним законодавством України.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що при обрахунку страхового стажу ОСОБА_1 . За поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: з 01.01.2004 по 24.06.2004, з 26.06.2008 по 21.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010, оскільки згідно акту від 15.08.2013 № 390, виданого управлінням №3 головного управління ПФР №2 по м. москва та московській області, страхові внески до Пенсійного фонду не сплачувались. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 07.10.1997 по 09.01.1998, з 05.06.1998 по 06.03.1999, з 15.11.2000 по 03.11.2005, з 04.11.2005 по 24.06.2008, з 26.06.2008.по 28.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010, оскільки відсутня довідка про пільговий характер роботи. Згідно із Законом №1058, в Україні страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється відповідно до сплачених із заробітної плати внесків до Пенсійного фонду України. Зарахування до страхового стажу періодів роботи на території Російської Федерації після 01.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачем 2 надано до суду відзив аналогічний за змістом та доводами.

ІІІ. Заяв (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою суду від 17.10.2022 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.10.2022 року від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву.

26.10.2022 року від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

03.01.2023 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені відповідні обставини.

16.08.2022 позивач подав до Відділу обслуговування громадян №4 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в м. Києві заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 надав, зокрема:

- трудову книжку НОМЕР_2 від 09.11.1988;

- довідку про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, від 08.08.2022 № 215, видану філією комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк № 2 за період роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту з 16.05.2018 по 08.08.2022 (дата видачі довідки);

- акт від 15.08.2013 № 390 Управління № 3 головного управління ПФР №2 по м. москва і московської області;

- довідки про заробітну плату від 13.08.2013 № 2602 видана Архівом державного унітарного підприємства м.москви «Мосгортранс» від 14.08.2013 № 57, 58, 59, 60 водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста москва «Мосгортранс».

Листом від 31.08.2022 року Відділ обслуговування громадян №4 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в м. Києві повідомив про те, що 24.08.2022 ГУ ПФУ в Хмельницькій області було прийнято рішення № 24, яким було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Також, вказаним листом повідомлено, що за результатами розгляду наданих документів та даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 склав 29 років 9 місяців 21 день, пільговий стаж 4 роки 1 місяць 15 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди: з 01.01.2004 по 24.06.2004, з 26.06.2008 по 21.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010, оскільки згідно акту від 15.08.2013 № 390, виданого управлінням №3 головного управління ПФР №2 по м. москва та московській області, страхові внески до Пенсійного фонду не сплачувались.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи в державному унітарному підприємстві міста москви «Мосгортранс»: - з 07.10.1997 по 09.01.1998, з 05.06.1998 по 06.03.1999, з 15.11.2000 по 31.12.2003, оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи;

- з 01.01.2004 по 03.11.2005, з 04.11.2005 по 24.06.2008, з 26.06.2008.по 28.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010, оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи та відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду.

Вважаючи дії та рішення відповідачів протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Гарантоване громадянам Конституцією України право на соціальний захист передбачене в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ), відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтею 66 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частина 1 статті 9 Закону №1058-ІV, передбачає, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин 5, 6 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частина 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 26 Закону №1058-ІV встановлено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 не менше 27 років.

Листом від 08.11.2022 №0300-0304-8/8550 Відділ обслуговування громадян №4 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в м Києві підтверджено, що згідно поданих ОСОБА_2 документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, його страховий стаж становить 29 років 09 місяць і 15 днів.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону №1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином, можливість врахувати при призначенні пенсії заробіток, отриманий за межами України, залежить від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за цей період.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 травня 2020 року, 26 квітня 2021 року (справи №№552/1656/17, 348/2180/16-а, відповідно).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на державне унітарне підприємство міста москви «Мосгортранс», суб`єкта російської федерації, яке здійснювало нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач разом з заявою подавав додаткові документи.

Так, з актом №390 від 15 серпня 2013 року управління №3 Головного управління ПФР №2 по м. Москва в Московській області Російської Федерації підтверджується факт роботи водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах у Державному унітарному підприємстві міста Москва «Мосгортранс» та отримання заробітної плати з відрахуванням єдиного соціального податку.

З долучених довідки про заробітну плату, видані Державним унітарним підприємством міста Москва «Мосгортранс» від 13.08.2013 № 2602 (період роботи з 10.1997 по 12.1998), від 14.08.2013 (період роботи з 01.1999 по 03.1999), від 14.08.2013 (період роботи з 11.2000 по 12.2004), від 14.08.2013 (період роботи з 01.2005 по 12.2009), від 14.08.2013 (період роботи з 01.2010 по 08.2010) вбачається, що з усіх нарахованих сум заробітної плати зроблені відрахування внесків на соціальне страхування та до пенсійного фонду.

Однак, відсутність інформації та документів стосовно сплати Державним унітарним підприємством «Мосгортранс» страхових внесків, їх неналежна сплата чи ненадходження таких внесків до Пенсійного фонду не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача його періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічна правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а.

Поряд з цим, суд зазначає, що на час періоду (строку), який не зарахований відповідачем до страхового стажу діяли міжнародні договори про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно вимог пункту 2 статті 6 Угоди "Гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території любої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди.

Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської фіедерації.

Те, що за іноземних осіб, які працювали на території російської федерації, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи.

Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач покликається на відсутність підтвердження пільгового характеру роботи позивача на підприємстві.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії становив 55 років. При цьому судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 від 09.11.1988 (а.а31), ОСОБА_1 у спірні періоди роботи працював на території російської федерації, однак вони незараховані до страхового стажу, а відображені в трудовій книжці.

Слід зазначити, що обчислення страхового стажу позивача здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що довідки про заробітну плату не містять підчисток, виправлень, незаповнених полів тощо. Інформація, що зазначена в довідках, не протирічить іншим документам. Крім того, довідки містять інформацію, на підставі яких документів вони видані. Тому, не взяття їх до уваги при призначенні пенсії лише з тієї обставини, що відповідач не може провести перевірку, є необґрунтованим.

Щодо правових позицій Верховного Суду, що викладені у постановах від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17, від 23.04.2019 у справі № 376/149/18, від 24.10.2019 у справі №376/1020/16-а, від 05.03.2020 у справі № 539/3234/16-а на які посилався відповідач суд зазначає наступне.

Спірні правовідношення, які були предметом розгляду у вищезазначених справах виникли у відмінних правовідношеннях, а тому не беруться судом до уваги.

При цьому, суд не бере до уваги, як підставу для відмови у зарахуванні періодів роботи до стажу зазначену у відзиві відповідачем не подання документів про результати атестації робочих місць за умовами праці, оскільки дана обставинна не вказана у оскаржуваному рішенні від 24.08.2022 №24.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не скористався правом, передбаченим абз. 4 п. 1.8 Порядку та не надав додаткових документів щодо підтвердження стажу роботи в строк, передбачений Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що пенсійний вік позивача складає 55 роки (02.08.1967р.н.). Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 16.08.2022 підтверджується листом відповідача від 08.11.2022 року. Таким чином, позивач звернувся з дня досягнення пенсійного віку не пізніше трьох місяців, тому має право на призначення починаючи з 03.08.2022.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що відповідачі повідомляли позивача про необхідність надання додаткових документів. У свою чергу, це виключає можливість позивачу скористатися при необхідності такою можливістю.

Щодо не зарахування позивачу вищенаведені періоди роботи до пільгового стажу, оскільки не була надана довідка про пільговий характер роботи, суд зазначає наступне.

Довідками державного унітарного підприємства «Мосгортранс» та актом, що уточнює особливий характер роботи або праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці стверджується, що позивач працював повний робочий день ГУП «Мосгортранс» філіал 14-автобусний парк в якості водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах.

Відповідно до п. 1.10 статті 27 Федерального закону «Про трудові пенсії в Російській Федерації» №173-ФЗ від 17.12.2001 водій автобуса на регулярних міських пасажирських автобусах користується правом на дострокове призначення трудової пенсії. У довідці міститься застереження, що відповідно до статті 25 Закону РФ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» підприємство, організація, установа, громадянин несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначені в документах, виданих для призначення пенсії.

За наведених обставин, а також ураховуючи те, що матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, суд приходить до висновку, що наведеними відомостями в трудовій книжки стверджується факт роботи позивача водієм пасажирського тролейбуса, який є достатньою підставою для підтвердження вказаного стажу та зарахування періоду роботи під час призначення пенсії на пільгових умовах.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними доказами, що ОСОБА_3 досягнув 55 років (02.08.2022), відповідає критеріям для призначення пільгової пенсії як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятого у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, на підставі підпункту 8 пункту 8 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність рішення від 24.08.2022 № 24 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком та протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій у зарахуванні при обчисленні пенсії позивача заробітної плати відповідно до довідок Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» філіалу 14-автобусний парк.

Відновлення порушених прав свобод та інтересів, за захистом яких Побігушко Л.В. звернувся до суду, слід здійснити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити пільгову пенсію за віком відповідно до положень підпункту 8 пункту статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального та пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту на підставі акту від 15.08.2013 № 390 Управління № 3 головного управління ПФР №2 по м. москва і московської області та довідок про заробітну плату від 13.08.2013 №2602 видані Архівом державного унітарного підприємства м.москви «Мосгортранс» від 14.08.2013 № 57, 58, 59, 60 водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста москва «Мосгортранс».

Щодо дати, з якої слід призначити пенсію, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Наведеним приписам Закону №1058-IV кореспондують положення п. «а» частини першої статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до яких пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Враховуючи вищевикладені норми стосовно строків призначення пенсії, та наявне звернення до відповідача із такою заявою від 16.08.2022 (тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем 55 років - 02.08.2022), пільгова пенсія за віком позивачу повинна бути призначена з урахуванням стажу та пільгової роботи починаючи із дати набуття такого права 03.08.2022 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

При цьому, суд зазначає, що відповідачами не надано суду доказів повідомлення позивача про необхідність надання додаткових документів. Тому, позивач не міг скористатися при необхідності своїм правом.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пунктів 4.2, 4.3, 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після прийняття рішення за заявою електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи).

Так, Головне управління Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві дійсно не розглядало заяву позивача про призначення пенсії й не приймало рішення за цією заявою. Проте, саме воно здійснює призначення та виплату пенсії за місцем проживання позивача, але тільки на підставі рішення про призначення пенсії, прийнятого за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії управлянням ПФУ, визначеним за принципом екстериторіальності.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення від 24.08.2022 № 24, як підставу для відмови призначення пенсії, тому належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання Головного управління ПФУ в м. Києві зарахувати пільговий стаж позивача та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

За наведених обставин, оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду справи, тому, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

VI. Судові витрати.

Судових витрат в розумінні ст.139 КАС України судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 139, 246, 255, 260-263, 292-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення від 24.08.2022 № 24 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 24.06.2004, з 26.06.2008 по 21.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010 до страхового стажу, а періоди роботи з 07.10.1997 по 09.01.1998, з 05.06.1998 по 06.03.1999, з 15.11.2000 по 03.11.2005, з 04.11.2005 по 24.06.2008, з 26.06.2008 по 28.06.2009, з 30.06.2009 по 26.06.2010, з 28.06.2010 по 30.08.2010 до пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту на підставі довідки Державного унітарного підприємства «Мосгортранс» для призначення пенсії відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п.8 ч.2 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.08.2022, з урахуванням показників заробітної плати у довідках про заробітну плату від 14.08.2013 (період роботи з 11.2000 по 12.2004), від 14.08.2013 (період роботи з 01.2005 по 12.2009), від 14.08.2013 (період роботи з 01.2010 по 08.2010), що видані Державним унітарним підприємством міста Москва «Мосгортранс».

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук