Справа № 620/4129/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4129/22 Головуючий у 1 інстанції: Заяць О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУНП в Київській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №56 від 14 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області», яким вирішено помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №49 о/с від 16 березня 2022 року «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , помічника чергового чергової частини відділення №2 Вишгородського районного управління звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого сержанта поліції, помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2022 року по день його поновлення на роботі;

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що наказ відповідача №56 від 14.03.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» є правоневизначеним, з його змісту не можливо встановити, чи було ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності цим наказом та саме який вид дисциплінарного стягнення до нього було застосовано, даний наказ є фактично наказом про звільнення, а не наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки, він не містить в собі жодного формулювання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Крім того, апелянт стверджує, що оскаржуваний наказ не містить в собі жодного посилання на конкретні норми Закону України «Про Національну поліцію України», спеціальні нормативно-правові акти - Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII та Правила етичної поведінки поліцейських, наказу Національної поліції України №171 від 23.02.2022 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності». Також, апелянт зазначає, що позивача не було ознайомлено із інформацією про підстави проведення службового розслідування, та сам факт його призначення за відповідним наказом (із змістом наказу про при значення службовою розслідування), не забезпечено право висловлювати письмові зауваження, брати участь у службовому розслідуванні, давати усні та письмові пояснення, подавані документи, тощо. На переконання апелянта, застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення його із служби в поліції, є неспівмірним стягненням за вчинений позивачем дисциплінарного проступку.

13 грудня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

16 січня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - Кравченка Володимира Володимировича надійшла заява, в якій просить проводити судовий розгляд без участі сторони позивача-апелянта.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах Національній поліції України на посаді помічника чергового чергової частини ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Наказом начальника ГУНП в Київській області № 56 від 14 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, статей 3, 8. 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року №2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень-Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 26.02. по 14.03.2022 року для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.

Наказом начальника ГУНП в Київській область №49 о/с від 16 березня 2022 року, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , помічника чергового чергової частини відділення №2 Вишгородського районного управління поліції, звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77, без виплати грошового забезпечення, підстава: наказ Головного управління №56 від 14 березня 2022 року, порушення Присяги на вірність Українському народові та Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Підставою для прийняття зазначених наказів слугував Висновок службового розслідування від 14.03.2022 за відомостями, викладеними у доповідних записках начальників УКР, Бучанського, Вишгородського районних управлінь поліції та командира ППОП ГУНП в Київській області про можливі неправомірні дії окремих працівників зазначених підрозділів, які виразилися у порушені вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» та безпідставному невиході на службу.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що у період з 26.02.2022 по 14.03.2022 ОСОБА_1 не вийшов на службу без поважних причини, у зв`язку з чим, у Вишгородському РУП ГУ було складено та зареєстровано у канцелярії підрозділу акт про відсутність на службі. Також, встановлено, що керівництвом позивача неодноразово повідомлено та попереджено про необхідність з`явитися за місцем роботи для несення служби, а у подальшому, під час проведення службового розслідування, про необхідність надання пояснень, однак, ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомив, що прибувати до місця несення служби та надавати пояснення не бажає і про причини таких відмов не повідомив.

Не погоджуючись із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 серпня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною 1 статті 1 даного Закону визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами частини 1 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського.

Зокрема, пунктами 1-2 статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі - Дисциплінарний статут).

Частинами 1-2 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту закріплено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Нормами ч.ч. 1-2 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомо щостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі доповідних записок начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", начальником Головного управління Національної поліції в Київській області видано наказ від 14 березня 2022 року № 291 «Про призначення службового розслідування» (Т. 1 а. с. 123).

Відповідно до Висновку службового розслідування від 14 березня 2022 року (Т. 1 а.с. 136-199), в ході проведення службового розслідування встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 Мг 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Також, згідно Висновку службового розслідування від 14 березня 2022 року, наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області було переведено на посилений варіант службової діяльності.

Незважаючи на вищевикладені норми на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу або інших визначених місць для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам не прибули наступні працівники Бучанського РУТІ ГУНП в Київській області, зокрема, помічник чергового чергової частини відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_2 .

Таким чином, згідно Висновку службового розслідування, у діях помічника чергового чергової частини відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статей З, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини З статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-УШ, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центу Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 26.02.2022 по 14.03.2022 для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.

Вищевказаний висновок службового розслідування слугував підставою для видання наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №56 від 14.03.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області».

В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №49 о/с від 16 березня 2022 року «По особовому складу», відповідно до якого старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , помічника чергового чергової частини відділення № 2 Вишгородського районного управління звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 (Т. 1 а.с. 32).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, факт невиходу позивача на службу у період з 26.02.2022 по 14.03.2022 підтверджується, зокрема, актом про відсутність на службі від 14.03.2022 (Т. 1 а.с. 126), доповідною запискою начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції ОСОБА_8 (Т. 1 а.с. 125), поясненням від 14.03.2022 майора поліції ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 128-129), поясненням від 14.03.2022 полковника поліції ОСОБА_4 (Т. 1 а.с. 130-131), поясненням від 14.03.2022 полковника поліції ОСОБА_5 (Т. 1 а.с. 132-133), поясненням від 14.03.2022 підполковника поліції ОСОБА_6 (Т. 1 а.с. 134), поясненням від 14.03.2022 капітана поліції ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 135).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи достовірно підтверджується факт відсутності позивача на службі в робочий час в період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про неприбуття позивача на службу без поважних причин у період з 26.02.2022 по 14.03.2022 є обґрунтованим.

Слід зазначити, що положення статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття службова дисципліна містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Доводи апелянта про те, що наказ відповідача №56 від 14.03.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» є правоневизначеним, з його змісту не можливо встановити чи було ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності цим наказом та саме який вид дисциплінарного стягнення до нього було застосовано, даний наказ є фактично наказом про звільнення, а не наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки, він не містить в собі жодного формулювання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з Витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №56 від 14.03.2022 (Т. 1 а.с. 30-31), даний наказ є наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області.

Крім того, в наказі відповідача №49 о/с від 16.03.2022 підстава звільнення позивача зі служби в поліції, зазначена, як реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже, наведене свідчить, що наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №56 від 14.03.2022 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Доводи апелянта про те, що оскаржуваний наказ не містить в собі жодного посилання на конкретні норми Закону України «Про Національну поліцію України», спеціальні нормативно-правові акти - Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII та Правила етичної поведінки поліцейських, наказу Національної поліції України №171 від 23.02.2022 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», колегія суддів вважає необгрунтованими, адже, наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №56 від 14 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» містить посилання на відповідні норми законодавства, а саме, на статі 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункти 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правила етичної поведінки поліцейських, наказ Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центу Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності».

Щодо посилання апелянта на те, що позивача не було ознайомлено із інформацією про підстави проведення службового розслідування та сам факт його призначення за відповідним наказом (із змістом наказу про при значення службовою розслідування), не забезпечено право висловлювати письмові зауваження, брати участь у службовому розслідуванні, давати усні та письмові пояснення, подавані документи, тощо, колегія суддів зазначає, що, оскільки, згідно Акту відмови від надання письмових пояснень вих. №147/109/15-2022 від 14.03.2022, зокрема, позивачу було неодноразово повідомлено та запропоновано прибути до Вишгородського РУП ГУ (м. Вишгород, вул. Кургузова, 3) для написання письмових пояснень по факту невиходу на службу, однак, позивач у телефонному режимі повідомив, що прибувати для написання письмових пояснень не буде (Т. 1 а. с. 127).

Отже, відповідач вжив усіх необхідних та можливих, в умовах воєнного стану, заходів з метою повідомлення особи про дисциплінарне провадження.

Доводи апелянта про те, що застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення його із служби в поліції, є неспівмірним стягненням за вчинений позивачем дисциплінарного проступку, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства в умовах воєнного стану в Україні, що не породжує сумніви у правомірності оскаржуваного у цій справі наказу.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Враховуючи вищезазначене, а також, введення в Україні воєнного стану, колегія суддів вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Київській області №56 від 14 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення та №49 о/с від 16 березня 2022 року «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 23.01.2023 р.