Справа № 200/248/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

25 січня 2023 року Справа №200/248/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Арестова Л. В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області Цивадіц Олександра Микитовича зі служби в поліції;

- поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 21 березня 2022 року;

- стягнення за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 21 березня 2022 року по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- належним чином завірених доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (докази які підтверджують, що позивач проходив службу на посаді старшого уповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області; докази які підтверджують, що позивач 21 березня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням);

- виправленої позовної заяви з викладенням позовних вимог у відповідності до КАС України, із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог;

- докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви з доданими до неї документами;

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення.

23.01.2023 позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 23.01.2023, надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Заява про поновлення строку звернення до суду обґрунтована тим, що на початку травня місяця 2022 року позивача повідомлено про звільнення його зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, а саме за не вихід на службу. У зв`язку із цим, він звернувся до адвоката та 13 травня 2022 року уклав з ним договір про надання правової допомоги.

Позивач зазначає, що у листопаді 2022 року дізнався про те, що адвокат не виконує умови договору, та не надає йому жодної інформації про хід судової справи. Крім того, наголошує, що телефонував адвокату постійно, щоб отримувати інформацію про хід судової справи.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того позивач вважає, що адміністративний позов подано в місячний строк з дня отримання наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, тому строк на оскарження зазначених наказів підлягає поновленню.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, служба в Національній поліції за своєю суттю є публічною службою.

Разом із цим, відповідно до частини четвертої статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В той же час, статтею 121 КАС України передбачена можливість поновлення процесуальних строків, зокрема частиною першою вказаної статті врегульовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною шостою статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом із цим, КАС України не містить вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач 21 березня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Разом із цим, позивач, зокрема, просить суд поновити його на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 21 березня 2022 року.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення його зі служби в поліції. При цьому підтверджує, що був обізнаний про оскаржуваний наказ, ще у травні 2022 року.

В той же час, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду до суду засобами електронного зв`язку 19.01.2023, тобто з пропуском встановлено строку звернення до адміністративного суду.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Отже, відповідно до практики ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя звертає увагу, що існування процесуальних строків на оскарження порушених прав, свобод та інтересів зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З аналізу зазначених вище законодавчих норм вбачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду (справа № 240/12017/19 від 31.03.21) звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Оцінюючи обставини звернення позивача з позовом до суду з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень частини четвертої статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», суддя зазначає, що вказаною нормою статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Суддею встановлено, що позивачем не надано доказів того, що він вчинив усі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту.

Суддя критично відноситься до покликань позивача на недобросовісність його представника адвоката, оскільки ця обставина не створювала для позивача об`єктивних перешкод для звернення до суду. Більш того, такі обставини повністю залежали від волевиявлення позивача.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують вжиття активних заходів щодо належного виконання адвокатом умов договору про надання правової допомоги.

Суддя звертає увагу, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з даним позовом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.02.2021 у справі №540/2097/18.

Суддя критично ставиться до доводів позивача щодо неотримання копії оскаржуваного наказу огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суддя звертає увагу, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії та безпосередньо стосується проходження позивачем публічної служби, саме позивач є особою, яка зацікавлена як в отриманні рішень, так і їх оскарженні у разі незгоди у визначені законом строки. При цьому, реалізація позивачем права на отримання копії оскаржуваного наказу залежала виключно від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 у справі №9901/299/20.

Крім того, визначальним є час ознайомлення особи з самим фактом звільнення.

У позовній заяві позивач зазначає, що про факт звільнення він дізнався в травні 2022 року. Отже, про порушення своїх прав позивач був обізнаний в травні 2022 року.

Суддя звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які об`єктивно є непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, вказані позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, позивачем не зазначено інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено, а ті що наведені з огляду на їх зміст не є такими, що створювали чи могли створити в майбутньому перешкоди для звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, суддя дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Разом із цим, суддя констатує, що позивач вимоги ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2023 виконав не в повному обсязі.

Щодо форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами пункту 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних доказів, які підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме: що позивач проходив службу на посаді старшого уповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області; що позивач 21 березня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, про який йдеться у позовній заяві.

Суд звертає увагу позивача, що доданий до позовної заяви рапорт від 21 березня 2022 року не містить дати реєстрації та вихідного номера відповідача, що не підтверджує факт його подання відповідачу.

Також, відповідно до частин першої-п`ятої статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020 (на заміну ДСТУ 4163-2003), який прийнятий та надано чинності згідно Наказу Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 р. № 144 з 01.09.2021.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5.26 наведеного Національного стандарту, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Таким чином, позивач повинен надати до суду всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), або зазначити причини неможливості надання таких доказів.

Крім того, в порушення вимог статті 160 КАС України в позовній заяві зазначено зміст позовних вимог, який не відповідає вимогам статті 5 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вимога про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції не містять дату та номер оскаржуваного наказу. Разом із цим, суд зауважує, що у позовних вимогах у справі №200/14/23 позивачем було зазначено номер та дату такого наказу.

Суд звертає увагу позивача, що у позовній заяві, у відповідності до вимог пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, позивачу необхідно викласти позовні вимоги у відповідності до вимог КАС України із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог.

Щодо доказів направлення сторонам у справі копії позовної заяви з додатками.

Відповідно до частини дев`ятої статті 44 КАС України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Судом встановлено, що до позову, поданого через систему «Електронний суд» в електронній формі, позивачем не додано докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Таким чином, позивач повинен надати до суду докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Вирішуючи питання про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви, суддя керувався наступним.

Згідно з частинами першою та другою статті 169 КАС України суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з правилами частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним продовжити строк для усунення вказаних недоліків, з урахуванням висновків, наведених у цій ухвалі.

Керуючись статтями 44, 94, 118, 121, 122, 123, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом відмовити.

Продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання до суду:

- належним чином завірених доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та клопотання (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (докази які підтверджують, що позивач проходив службу на посаді старшого уповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області; докази які підтверджують, що позивач 21 березня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням);

- виправленої позовної заяви з викладенням позовних вимог у відповідності до КАС України, із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог;

- докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви з доданими до неї документами.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Повідомити позивачу про можливість реєстрації в системі Електронний суд для отримання процесуальних документів в електронному вигляді, для чого потрібно:

- зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua;

- подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі.

Суддя Л.В. Арестова