Справа № 320/7937/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м.Київ № 320/7937/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незастосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки при призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за періоди з 01.01.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 30.09.2021 та з урахуванням вимог ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2019, 2020, 2021 роки у розмірі 10 846,37 грн, починаючи з 31.01.2022 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України у Київській області, та у період з 23.01.2014 до 31.01.2022 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення. З 31.01.2022 вона звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач здійснив переведення пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак у зв`язку з переходом на пенсію за віком був застосований показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у сумі 4888,83 грн., а не показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки в сумі 10 846,37 грн. Також, відповідач здійснив перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати позивачки за періоди з 01.01.1995 до 31.12.1999, та з 01.07.2000 до 31.01.2014, замість належних періодів: з 01.01.1995 до 30.06.2000, з 01.07.2000 до 30.09.2021. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні з 23.01.2014 та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 31.08.2022 звернулася через вебпортал із заявою щодо перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки. Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плети (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Згідно заяви позивачки, її переведено на інший вид пенсії, а саме, на пенсію за віком з 31.01.2022, що не є первинним призначенням пенсії, а є переведенням на інший вид пенсії. При визначенні пенсії за віком відповідно до Закону враховано показник середньої заробітної плати у розмірі 6186,32 грн. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки.

Позивачка, не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, надіслала відповідь на відзив, у якому зазначила про те, що вона тричі зверталась до відповідача з заявами про здійснення перерахунку пенсії у січні 2022 року, у червні 2022 року та у серпні 2022 року. За наслідком розгляд заяв позивачки, відповідач здійснив її переведення на пенсію за віком, проте протиправно не врахував показник середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки у розмірі 10 846,37 грн та не врахував її заробітну плату у період з 01.01.1995 до 30.06.2000 та з 01.07.2000 до 30.09.2021. Позивачка вважає доводи відповідача хибними та безпідставними, з огляду на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 18.08.2020 у справі №263/6611/17.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 14.01.1999.

Позивачка перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області з 23.01.2014.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 до моменту призначення їй пенсії з 23.01.2014 вона працювала: 01.04.1982 - на посаді помічника санлікаря у відділенні гігієни харчування Бориспільської санепідемстанції; 23.03.2000 - згідно наказу МОЗ України №33 від 23.02.2000 посаду іменувати "помічник лікаря - гігієніста відділення харчування"; 17.12.2012 - звільнена у зв`язку з ліквідацією державного закладу за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з матеріалами пенсійної справи позивачки у період з 23.01.2014 до 31.01.2022 позивачці була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Після призначення позивачці пенсії за вислугу років, вона продовжила свою трудову діяльність, та згідно з записами її трудової книжки працювала: з 12.05.2014 - на посаді медичної сестри Бориспільського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг); з 01.07.2014 - на посаді медичної сестри відділення соціально-побутової адаптації; з 01.04.2016 по теперішній час - на посаді медичної сестри відділення соціально-побутової адаптації та реабілітації. 11.06.2021 позивачці присвоєна перша кваліфікаційна категорія зі спеціальності "Сестринська справа".

У січні 2022 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про здійснення переведення її з пенсії на вислугу років на пенсію за віком.

За наслідком розгляду заяви позивачки відповідач своїм рішенням №03 від 02.02.2022 здійснив з 31.01.2022 її переведення на пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та одночасно здійснив перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України № 1058-ІУ як працюючому пенсіонеру, з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 6186,32 грн.

Не погоджуючись з таким перерахунком пенсії, позивачка у червні 2022 року знову звернулась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії, у якій просила провести обчислення пенсії за віком, призначеної за її заявою замість пенсії за вислугу років, призначеної у 2014 році, із заробітної плати з 01.01.1995 по 30.06.2000 та 01.07.2000 по 30.09.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки (10 846,37 грн), відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

12.07.2022 відповідач своїм листом №1000-0202-8/62543 повідомив позивачку про те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стражу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Також, відповідач зазначив, що з 31.01.2022 позивачку переведено на пенсію за віком, що не є первинним призначенням пенсії, а є переведенням на інший вид пенсії. Розрахунок пенсії за віком проведено з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Крім того, у своєму листі відповідач зазначив про те, що відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", якими визначено порядок проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 1,11 (4888,83х1,11=5426,60), здійснено осучаснення раніше призначених пенсій. Розмір пенсії за віком обчислено з урахуванням страхового стажу позивачки 41 рік 7 місяців 22 дні. Коефіцієнт стажу складає - 0,41583.

Заробітна плата визначена за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 31.01.2014. Осучаснена середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески застосована у розмірі 5426,60 грн, індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,09160, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить - 5923,68 грн (5426,60х1,09160-5923,68).

Розмір пенсії позивачки за віком становить 2581,38 грн, де: 3917,51 грн розмір пенсії за віком (5923,68 х 0,41583), 118,14 грн доплата за понаднормований стаж (за 11 років).

Відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", якою визначено порядок проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 1,14 (5426,60 грн х 1,14 = 6186,32 грн), здійснено осучаснення пенсії позивачки, та з 01.03.2022 розмір пенсії позивачки становить 2926,24 грн.

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка діяла на час призначення позивачу пенсії, передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст. 52 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту е статті 55.

За приписами п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За правилами частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV; тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачці з 23.01.2014 пенсія призначена вперше за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.01.1991 №1788-ХІІ відтак, пенсія за віком повинна була бути призначена на підставі положень частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV.

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом, виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.

Водночас, ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивачка звернулась вперше 31.01.2022.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26.03.2019 у справі №335/13242/16-а (2-а/335/33/2017), від 31.05.2019 у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017) та від 31.03.2020 у справі №348/1296/17.

Таким чином, на переконання суду, у даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, від 14 лютого 2018 року по справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

За офіційною інформацією з сайту Пенсійного фонду України середня заробітна плата за 2019 рік становить 9205,19 грн, за 2020 рік - 10340,35 грн, за 2021 рік - 12993,56 грн.

Для призначення нових пенсій в 2022 році застосовується показник середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, тобто за 2019-2021 роки, що складає 10846,37 грн.

Таким чином, відповідач у даному випадку мав призначити позивачці пенсію, а не перевести з одного виду пенсії на інший, та відповідно при призначенні пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.

Щодо неврахування відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії заробітної плати позивачки за періоди з 01.01.1995 до 30.06.2000, та з 01.07.2000 до 30.09.2021, суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці призначено пенсію за віком з 31.01.2022.

Згідно з записами трудової книжки позивачки, вона є працюючим пенсіонером, та зокрема, працювала у періоди з 01.01.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 до 30.09.2021, що також підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відносно позивачки. А тому заробітна плата за вказані періоди має бути врахована відповідачем при призначені позивачці пенсії за віком з 31.01.2022.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до копії квитанції позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 992,40 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незастосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки при призначенні пенсії за віком та неврахування заробітної плати за періоди з 01.01.1995 до 30.06.2000, з 01.07.2000 до 30.09.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахунок пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за періоди з 01.01.1995 по 30.06.2000, з 01.07.2000 по 30.09.2021 та з урахуванням вимог ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2019, 2020, 2021 роки у розмірі 10 846,37 грн (десять тисяч вісімсот сорок шість гривень тридцять сім копійок) грн, починаючи з 31.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.