Справа № 580/5361/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року справа № 580/5361/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бочаров О.М. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача в період роботи з 23.04.1980 року по 30.12.1982 року та з 15.10.1984 року по 31.12.1992 року у колгоспі на підставі записів в трудовій книжці;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 23.04.1980 року по 30.12.1982 року та з 15.10.1984 року по 31.12.1992 року у колгоспі та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 30.06.2022 року за №2585;

-стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 03.01.2023 за клопотанням представника позивача залучено до справи другого відповідача.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Черкаській області на заяву позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу, зокрема до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 23.04.1980 по 30.12.1980 та з 15.10.1984 по 31.12.1992. Однак, згідно даних трудової книжки колгоспника, містяться записи про роботу у колгоспі. Таким чином, відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні трудового стажу, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Від відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позов, в якому позовні вимоги останній не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи свою позицію тим, що страховий стаж позивача становить 23 роки 09 місяців 18 днів. До стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 23.04.1980 по 30.12.1980 та з 15.10.1984 по 31.12.1992, оскільки відсутня інформація про встановлені/вироблені трудодні. Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Волинській області прийнято рішення від 07.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 Таким чином, представник відповідача вважає дії управління обґрунтованими.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Волинській області ухвала про залучення відповідачем та позов з додатками отримані електронною поштою 04.01.2023, проте відзив на позов не наданий.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

30.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії та зарахування стажу роботи до 2000 року і період роботи в КСП «Обрій» згідно запису в трудовій книжці.

Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області від 07.07.2022 № 43 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу незарахована робота в колгоспі 23.04.1980 - 30.12.1980, 15.10.1984 - 31.12.1992 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про встановлені/вироблені трудодні.

Листом від 11.07.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено позивача про результати розгляду заяви та прийняте рішення.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того, судом встановлено, що згідно довідки Золотоніського РВ ГУ МНС України в Черкаській області від 03.07.2006 №338, 17 травня 2006 року в приміщенні контори ДП «Шанс» виникла пожежа. Причина пожежі підпал.

Відповідно до акту знищення документів бухгалтерського обліку та товароматеріальних цінностей ДП «Шанс», СТОВ «Синьооківське» пожежею, що виникла в конторі господарства знищені первинні документи бухгалтерського обліку.

Згідно записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення 20.05.1980 ОСОБА_1 :

1. 23.04.1980 Прийнятий в члени колгоспу ім. Крупської. Ріш. заг. зборів№4 від 10.11.1980.

2. 30.12.1982 Вибув з членів колгоспу ім. Крупської. Ріш. заг. зборів прот.№ 1 від 04.02.1983.

3. 15.10.1984 Прийнятий в члени колгоспу ім. Крупської. Прот.№10 від 15.10.84.

4. 25.12.1987 В зв`язку з реорганізацією колгоспу ім. Крупської переведено на роботу в новостворений колгосп «Червоний шлях» с. Синьооківка Золотоніського району Черкаської області. Прот. № 1 від 25.12.1987.

5. 01.01.1993 В зв`язку з реорганізацією колгоспу «Червоний шлях» переведено в колективне с/г підприємство «Обрій». Пр. № 1 від 05.02.1993.

Відповідно до записів у розділі «трудова участь в колективному господарстві» трудової книжки позивача: 1980 прийнятий колгоспом річний мінімум 260, виконання річного мінімуму 66.8, Служба в Радянській армії, 1984 260, виконання 54, 1989 260, виконання 294, 1985 280, виконання 291, 1990 260, виконання 274+5, 1986 280, виконання 293, 1991 260, виконання 330, 1987 280, виконання 280, 1992 260, виконання 262, 1988 280, виконання 346.

Також, у трудовій книжці зазначено займані позивачем посади та заробітну плату за кожен відпрацьований рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що положення Конституції України, за якими, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України), а право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту.

Так, статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 3.1 названої Інструкції, у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Також пунктами 3,13 «Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспника», затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, погоджених Союзною радою колгоспів 14.03.1975 заповнення трудової книжки вперше проводиться в присутності особи, прийнятої в члени колгоспу, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Підпунктом 4 п. 5 зазначених положень визначено, що в трудову книжку колгоспника вносяться відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в колективному господарстві, його виконання.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

При цьому, основним документом про трудову діяльність працівника згідно ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення є трудова книжка. Аналогічне поняття закріплене і в порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року за № 637, в п. 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Отже, подана трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 , містить записи про трудову діяльність позивача з 23.04.1980 по 30.12.1980 та з 15.10.1984 по 31.12.1992, які скріплені печаткою роботодавця.

Суд звернув увагу, що позивач у період з 23.04.1980 по 30.12.1980 відпрацював у колгоспі 66.8 днів, а отже не виконав мінімуму трудової участі в колективному господарстві.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суду не надано доказів поважності невиконання позивачем встановленого мінімуму, а тому за 1980 рік суд вважає за необхідне врахувати стаж роботи за фактичною тривалістю.

Таким чином, в сукупності наданих відомостей, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу роботи в колгоспі у 1980 році - 66 днів та період роботи з 15.10.1984 по 31.12.1992.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а ч. 2 статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області від 07.07.2022 № 43 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) трудовий стаж за 1980 рік - 66 днів та за період з 15.10.1984 по 31.12.1992 у колгоспі ім. Крупської та колгоспі Червоний шлях Золотоніського району району Черкаської області.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР