Справа № 200/19008/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року справа №200/19008/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року (повне судове рішення складено 03 серпня 2022 року у м. Слов`янську) у справі № 200/19008/21 (суддя в І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії щодо невиплати заборгованості з призначеної пенсії, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з призначеної пенсії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача Орєхов Михайло Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області) про:

визнання протиправними дії відповідача щодо невиплати заборгованості з призначеної пенсії позивачу період з 12.05.2016 по 31.07.2021 в розмірі 27 052,77 грн.;

стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з призначеної пенсії за період з 12.05.2016 по 31.07.2021 в розмірі 27 052,77 грн.;

визнання протиправними дії відповідача щодо не зарахування за Списком № 1 періоди: навчання позивача з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987;

зобов`язання відповідача зарахувати та зробити перерахунок, нарахування та виплату його пенсії з врахуванням до спеціального стажу за Списком № 1 періоди: навчання позивача з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987 з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 12.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання протиправними дії відповідача щодо не зарахування за Списком № 1 періоди: навчання позивача з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987 та зобов`язання відповідача зарахувати та зробити перерахунок, нарахування та виплату його пенсії з врахуванням до спеціального стажу за Списком № 1 періоди: навчання позивача з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987 з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 12.05.2016, представник позивача вказав, що відповідачем, при призначенні пенсії позивача, не враховано період його роботи до пільгового стажу. Наголосив, що трудовою книжкою позивача та уточнюючими довідками належним чином підтверджено, що у спірні періоди позивач працював на посадах, що визначені Списком № 1. При цьому, представник позивача звертав увагу, що відповідачем протиправно не зараховано до його пільгового стажу за Списком № 1 період проходження строкової військової служби, адже до проходженням служби він спрацював за професією, що передбачає пенсію на пільгових умовах, а також навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі.

Слід зазначити, що ухвалою місцевого суду від 03.08.2022 закрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо невиплати заборгованості з призначеної пенсії позивачу за період з 12.05.2016 по 31.07.2021 в розмірі 27 052,77 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з призначеної пенсії за період з 12.05.2016 по 31.07.2021 в розмірі 27 052,77 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не зарахування за Списком № 1 періодів навчання ОСОБА_1 з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987.

Зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоди: навчання позивача з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 12.05.2016 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що ст. 38 Закону України «Про професійно-навчальні заклади» період навчання в училищах та школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічного навчання (в ремісних, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання і т.д.) зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах в межах стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, якщо днем закінчення навчального закладу безпосередньо слідкувала пільгова робота. У зв`язку з тим, що період навчання з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 було не за фахом, зазначений період врахований до загального стажу роботи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , з 12.05.2016 є одержувачем пенсійної виплати за віком призначеної на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецькій області від 18.07.2021, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2021 та Постановою Верховного Суду від 03.06.2021 по справі 264/1627/17 було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 06.07.2016 та зарахувати до пільгового стажу період в ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» з 14.05.1984 по 19.12.1984, з 20.08.1985 по 14.10.1985 та з 01.03.1988 по 31.05.1991 за списком №1.

У вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо виконання вищезазначеного рішення суду та нарахуванню його пенсії.

Листом від 24.09.2021 №13996-13224/Л-15/8-0500/21 відповідач повідомив позивача про те, що в липні 2021 року було проведено перерахунок пенсії з 12.05.2016, враховуючи висновки суду, Позивачу проведено перерахунок пенсії. За результатами проведеного перерахунку страховий стаж складає 25 років 3 місяці 12 днів, в тому числі стаж на пільгових роботах за Списком № 1 15 років. З серпня 2021 року розмір пенсії склав 4807,38 грн.

Також у листі зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час проходження військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі або якщо перерва між днем закінчення служби або навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Час навчання в навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Період проходження строкової військової служби враховується до пільгового стажу за умови, якщо на момент призову на строкову військову службу особа:

- навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі;

- працювала за професією (займала посаду), що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України».

Враховуючи вищезазначене, період проходження військової служби зараховано до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Судами встановлено, що позивач, з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 проходив навчання за спеціальністю «прокатне виробництво», що підтверджується записами його трудової книжки та дипломом НОМЕР_1 виданий 05.07.1985.

20.08.1985 позивач працевлаштувався на посаду вальцювальника 5 розряду на ПрАТ «Макіївський металургійний комбінат ім. Кірова».

Також відповідно до трудової книжки позивача, позивач був призваний на проходженням строкової військової служби з посадою вальцювальника 5 розряду на ПрАТ «Макіївський металургійний комбінат ім. Кірова» у період 28.10.1985 по 08.12.1987. Після проходження строкової військової служби позивач працював з 01.03.1988 по 31.05.1991 за посадою вальцювальника 5 розряду на ПрАТ «Макіївський металургійний комбінат ім. Кірова».

Відповідно до витягу з бази відповідача форма РС-Право періоди навчання з 01.09.1981 по 13.05.1984, з 20.12.1984 по 25.06.1985 в Донецькому електрометалургійному технікумі та проходження військової служби з 28.10.1985 по 08.12.1987 враховані до загального страхового стажу, але не враховані до пільгового стажу за списком №1.

Вважаючи протиправними дій відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу певних періодів, позивач через свого представника звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.

Відповідно до норм п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абз.1 ч.1 ст.38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є строк перерви між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу який не повинен перевищувати трьох місяців та зарахування на роботу за здобутою спеціальністю після закінчення навчання.

Як вказано в дипломі позивача, він навчався в Донецькому електрометалургійному технікумі за спеціальністю «прокатне виробництво», та отримав кваліфікацію «технік металург». Після закінчення навчання (01.07.1985) позивач працював з 20.08.2985 в Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті, вальцювальником стана гарячого прокату 4р прокатного цеха №3. Тобто перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяців.

Щодо доводу відповідача, що період навчання був не за фахом, тому цей період не було зараховано до пільгового стажу.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такі доводи є неприйнятними, оскільки відповідачем не зазначено обґрунтування, чим керувався останній, який саме фах мав на увазі, та чим це регламентовано.

Щодо не врахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби.

Відповідач у листі-відповіді на запит позивача та у відзиві на позов зазначав, що період проходження служби було включено до пільгового стажу, однак з витягу з бази відповідача форма РС-Право вбачається, що цей період включено до загального страхового стажу, але не враховано до пільгового. Так, зазначено період роботи на пільгових умовах 15 років, що є сумою праці лише за списком 1 (15 років 0 місяців 24 дні), без врахування військової служби 2 роки 1 місяць 11 днів.

Таким чином, спір про право позивача на зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу відсутній, однак позиція відповідача не відповідає наданим сторонами доказам.

Отже, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені положення законодавства, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування періоду навчання в Донецькому електрометалургійному технікумі та періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з цим слід зазначити, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та пільговий стаж позивача, а тому також є обґрунтованим висновок місцевого суду, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а інших доводів вона не містить.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року в справі № 200/19008/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 24 січня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук