Справа № 400/9808/21
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/9808/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кравця О.О.

судді Зуєвої Л.Є

судді Коваля М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження доповнення до апеляційної скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року по справі № 400/9808/21, прийнятого у складі судді Установа І.А. за правилами спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївській окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національна поліція України та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив суд (з урахуванням ухвали Миколаївській окружного адміністративного суду від 15.12.2021р. про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку в кількості 78 діб та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості 42 доби;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2018-2020 роки у кількості 78 діб у розмірі 39751,92 грн. (тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят одна гривня 92 копійки);

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2019-2020 роки у кількості 42 доби у розмірі 21404,88 грн. (двадцять одна тисяча чотириста чотири гривні 88 копійки).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року адміністративний позов було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку в кількості 78 діб та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2018-2020 роки.

Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України () виплатити ОСОБА_1 грошову (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2019-2020 роки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України подано апеляційну скаргу, в якій апелянт вказує, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

28.12.2022 року апелянт після закінчення строку на апеляційне оскарження, який сплинув 10.12.2022 року, надав до суду доповнення до апеляційної скарги .

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КАС України, особа, яка подала апеляційну скаргу має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження , обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Згідно з ч. 2 ст. 298 КАС України, суд повертає апеляційну скаргу, подану після закінчення строків апеляційного оскарження , особі, яка її подала.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, p. 3255, § 45).

Оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolskэ and Zvolskб v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 2223, від 28 березня 2006 року).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Аналогічний правовий висновок ,зроблений в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 800/474/17.

При цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року по справі № 1.380.2019.001042 (провадження № К/9901/13509/20).

Апеляційний суд, враховуючи, що строк на доповнення чи зміни апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного від 09.11.2022р , сплинув 10.12.2022 року, вважає , що доповнення до апеляційної скарги підлягають поверненню апелянту.

Керуючись ст.248, ч.2 ст.298, ч.1 303, 328 КАС України,

У Х В А Л И В :

Доповнення до апеляційної скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 28.12.2022 року на рішення Миколаївського окружного адміністративного від 09.11.2022р. повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст складений та підписаний 24.01.2022 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.