Справа № 440/8/23
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гіглави О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, зазначивши третьою особою на стороні позивача: ОСОБА_2 ; третіми особами на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 , 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради).

У позові ОСОБА_1 просить про визнання наказу протиправним та скасування наказу і зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, а саме: про визнання наказу Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті" протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті" і зобов`язання Міністерства юстиції України під час нового розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, утриматися від відмови за спливом строку для подання скарги на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором до Міністерства юстиції України.

Позовна заява сформована в системі "Електронний суд" 31.12.2022 та зареєстрована канцелярією суду 02.01.2023 за вх. №20/23.

Також ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" було подано до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, в якій заявниця просила суд забезпечити позов шляхом заборони іншим особам вчиняти дії стосовно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242); земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:001:0106 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242) та квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242).

Заява про забезпечення позову сформована в системі "Електронний суд" 31.12.2022 та зареєстрована канцелярією суду 02.01.2023 за вх. №57/23.

10.01.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, заявниця зазначила, що 09.01.2023 секретар судді Канигіної Т.С. повідомила, що суддя Канигіна Т.С. готується відкривати провадження без третіх осіб, а третіх осіб, які зазначені у позовній заяві, буде залучати ухвалою після відкриття провадження в адміністративній справі. За доводами заявниці, це підтвердилось в ухвалах від 04.01.2023 і від 09.01.2022, де суддя Канигіна Т.С. у вступній частині ухвал не зазначала третіх осіб, а в описовій зазначала: " ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, зазначивши третьою особою на стороні позивача: ОСОБА_2 , третіми особами на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради)". На думку заявниці, що буде постановлятися ухвала не передбачена чинним процесуальним законом, вона побачила в ухвалі судді Слободянюк Н.І. від 06.01.2023, яка доставлена в Електронний кабінет заявниці 09.01.2023: "ухвала про залучення третіх осіб до участі у справі №440/8/23 не постановлена". Заявниця стверджує, що у судовій практиці не існує аналогічного прецеденту, щоб третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, і які зазначені у позовній заяві, фактично "викидали" із ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі.

Посилаючись на приписи частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, заявниця робить висновок, що особи, які зазначені в позовній заяві, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог, без будь-якої ухвали у вигляді окремого процесуального документу, уже є учасниками справи.

Посилаючись на приписи пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, заявниця робить висновок, що після відкриття провадження позовні матеріали отримують всі учасники справи, у т.ч. треті особи, які не заявляють самостійних вимог, і не потрібно вигадувати нові процесуальні дії, не передбачені чинним законодавством, а саме, однією ухвалою "викидати" третіх осіб, а іншою - їх залучати.

Крім того, заявниця зазначає, що обставини вказують на те, що суддя Канигіна Т.С. або залишить позовну заяву без руху для усунення "недоліків": написання позовної заяви без третіх осіб, або відкриє провадження у справі стосовно тільки сторін без третіх осіб та роз`яснить право звернутися із заявою про залучення третіх осіб, або інше. Стверджує, що суть протиправних дій судді Канигіної Т.С. (явно хоче відмовити у задоволенні позову) зводиться до того, що буде відкрите провадження в адміністративній справі без третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

На думку заявниці, таке процесуальне шахрайство переслідує ціль "викинути" із числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради). Доки буде вирішуватися залучення третіх осіб, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 стане повнолітньою і не треба буде залучати Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради). При такому розкладі Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) у законному порядку не дізнається про порушення прав неповнолітньої дитини під час реєстраційних дій 06.08.2021 і не буде захищати у визначеному законом порядку права неповнолітньої дитини. Зазначає, що така процесуальна ситуація дуже вигідна Міністерству юстиції України в даному процесі.

Водночас, на думку заявниці, 09.01.2023 їй стало остаточно зрозуміло схему "співпраці" судді Канигіної Т.С. і Міністерства юстиції України. Для відмови в задоволенні позову суддя Канигіна Т.С. , мабуть, попросила Міністерство юстиції України надіслати заявниці копію оскаржуваного наказу для того, щоб по процесу було легше відмовити у задоволенні позову. Міністерство юстиції України в свою чергу, найвірогідніше, попросило суддю Канигіну Т.С. прибрати з третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) і таким чином приховати злочин державного реєстратора-приватного нотаріуса ОСОБА_6 , який 06.08.2021 проводив афери з нерухомим майном.

Враховуючи викладене, заявниця робить висновок про пряму заінтересованість судді Канигіної Т.С. у результаті розгляду адміністративної справи. За доводами заявниці, доказом цьому є те, що суддя Канигіна Т.С. для того, щоб відмовити у задоволенні позову, порушила Присягу судді. На думку заявниці, суддя підірвала авторитет правосуддя, коли перестала керуватися законом; і вчиняти не процесуальні дії: "викидати" із справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Також заявниця посилається на пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; статтю 2 Кодексу адміністративного судочинства України; пункт 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів; рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" та рішення від 28.10.1998 у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland); рішення Ради суддів України від 04.11.2016 №75.

Заявниця просить задовольнити заяву про відвід судді Полтавського окружного адміністративного суду Канигіної Т.С. у справі №440/8/23, оскільки, на думку заявниці, суддя Канигіна Т.С. прямо заінтересована протиправно "викинути" із списку третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради), а в подальшому відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що про підстави відводу дізналась 09.01.2023.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (суддя Канигіна Т.С.) для вирішення питання про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 січня 2023 року головуючим суддею з розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 визначено суддю Полтавського окружного адміністративного суду Гіглаву О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2023 року.

Відповідно до частин восьмої та одинадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне розглянути заяву ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частинами першою, другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 цього Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно з принципом, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

У справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02), 09.11.2006 ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, пункт 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Водночас, відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Також, у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Craxi v. Italy" від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Усі доводи заявниці є суб`єктивними, посилання заявниці на нібито упередженість та заінтересованість судді Канигіної Т.С. ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях заявниці та будь-якими доказами не підтверджуються.

У заяві про відвід заявниця робить аналіз законодавчих актів, зазначає про преюдицію, а також робить свої висновки щодо процесуальних дій судді, які суддя повинен, на її думку, застосовувати у майбутньому; заявниця надає оцінку процесуальним діям судді, які ще не здійснені та які, на її думку, будуть здійснені; при цьому, характеризує можливі майбутні процесуальні дії судді протиправними.

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на відсутність доказів наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Канигіної Т.С., інших підстав, визначених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які могли б бути підставою для відводу судді Канигіної Т.С., суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Частиною дванадцять статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Cуддя О.В. Гіглава