Справа № 280/3519/22
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 січня 2023 року Справа № 280/3519/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (69118, м.Запоріжжя, вул.Чубанова, 8)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308497 від 01.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідальність за дотримання законодавства у сфері безпеки руху, заходів збереження автомобільних доріг загального користування покладено на перевізника, який здійснює перевезення вантажів, а не на власника транспортного засобу. Зазначає, що позивач не є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки транспортний засіб, щодо якого здійснювалася перевірка, на час перевезення вантажу знаходився у користуванні у TOB «Транс Експидишн» на підставі договору оренди транспортних засобів від 01.06.2020.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що Управління Укртрансбезпеки підставно виходило з того, що автомобільним перевізником є саме позивач, так як зазначена в товарно-транспортній накладній інформація про TOB «Транс Експидишн», як про перевізника, нічим не підтверджена. Стороною позивача для відповідача не було надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідний вантажний автомобіль вибув з його розпорядження і знаходився у правомірному користуванні іншої особи.

Ухвалою суду від 07.06.2022 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку із обмеженим фінансуванням суду справа розглядається після належного повідомлення сторін про призначення зазначеної справи до розгляду.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 326138 від 14.12.2021, 14.12.2021 на підставі направлення на перевірку від 09.12.2021 № 014446 працівниками Укртрансбезпеки здійснено перевірку транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та причіпу KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належать позивачу.

Постановою виконувача обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Яніцького О. № 308497 від 25.01.2022 за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлено, що позивачем 14.12.2021 440 км а/д Н-08, Акт №326138 допущено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі чого відповідачем застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.

Позивач вважаючи спірну постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (абз.3 п.20 Порядку №1567).

Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З документів доданих до позову вбачається, що співробітником Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті під час огляду транспортного засобу, який належать позивачу, встановлено порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових до автомобільних перевізників.

Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Відтак, визначальним в межах розгляду даної справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

Згідно ст.1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39та 48 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Так, судом встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та причіпу KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належать позивачу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що 01.06.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Орендодавець та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ЕКСПИДИШН» - Орендар укладено Договір оренди транспортного засобу №1, відповідно до пункту 1.1. якого, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в строкове платне користування транспортні засоби, зокрема, транспортний засіб марки DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіп KRONE AZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а Орендар зобов`язується прийняти названі транспортні засоби та використовувати їх виключно з метою здійснення господарської діяльності, а також сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Відповідно до пункту 6.1. Договору оренди транспортного засобу №1 від 01.06.2020, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020.

Відповідно до пункту 6.3. Договору оренди транспортного засобу №1 від 01.06.2020, зміни в цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою Сторін, що оформляється додатковою угодою до цього Договору.

Відповідно до акту про передачу транспортних засобів від 01.06.2020, який є додатком №1 до договору №1 від 01.06.2020, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Орендодавець передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ЕКСПИДИШН» - Орендар бере в тимчасове володіння транспортні засоби, які належать Орендодавцю, зокрема, транспортний засіб DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіп KRONE AZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Також, 31.12.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Орендодавець та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ЕКСПИДИШН» - Орендар укладено додаткову угоду №2 до договору оренди транспортного засобу №1 від 01.06.2020, відповідно до якої, сторони дійшли взаємної згоди внести до вказаного договору такі зміни: пункт 6.1. викласти в наступній редакції «Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2021 року».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ТТН № 002903 від 14.12.2021, яка міститься в матеріалах справи, в якості автомобільного перевізника зазначено ТОВ «ТРАНС ЕКСПИДИШН».

Відтак, 14.12.2021 автомобільним перевізником виступав не позивач, а TOB «ТРАНС ЕКСПИДИШН».

Враховуючи те що, транспортний засіб передано позивачем в оренду TOB «ТРАНС ЕКСПИДИШН», договір оренди є чинним, недійсним не визнавався, то саме наймач TOB ««ТРАНС ЕКСПИДИШН», є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ в межах спірних правовідносин, а не позивач.

Таким чином, на думку суду, позивачем доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в Акті №326138 від 14.12.2021, а також доведено, що перевізником було TOB «ТРАНС ЕКСПИДИШН».

Посилання відповідача на те, що при здійсненні перевірки водій не надав працівникам Укртрансбезпеки договір оренди транспортного засобу, не повідомив, що є працівником іншої юридичної особи, а також не пояснив, що здійснює перевезення інша юридична особа, суд вважає необґрунтованими.

Слід зазначити, що позивач не може жодним чином впливати на поведінку водія. За таких обставин, суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності за ненадання відповідних документів є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач не є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, а тому спірну постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Суд не надає оцінку наявності або відсутності порушень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки позивач, в даному випадку, не є суб`єктом який перевірявся та який повинен відповідати за дані порушення, що встановлені Актом перевірки №326138 від 14.12.2021 на підставі якого винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті утворено як структурний підрозділ апарату Державної служби України з безпеки на транспорті, то саме з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті повинні бути присуджені позивачу здійснені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (69118, м.Запоріжжя, вул.Чубанова, 8) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №308497 від 01.02.2022.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд.14, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 24.01.2023.

Суддя О.В. Конишева