Справа № 686/24363/20
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

24 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у 2020 році звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протипрвними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31.03.2022 по справі № 686/24363/20 позов задоволено частково. Визнано дії Академії Державної прикордонної служби України щодо повернення облікової справи ОСОБА_1 про забезпечення житлом на доопрацювання неправомірними. Визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в забезпеченні житлом ОСОБА_1 неправомірними. Зобов`язано Національну Академію Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького розглянути питання щодо забезпечення житлом ОСОБА_1 відповідно до спільного рішення командування та житлової комісії №1 від 13 лютого 2020 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2022 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови у наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2022 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови у наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Попереджено ОСОБА_1 про те, що в разі не подання ним протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією справу буде повернено до суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 02 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задовольнив. Справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру передав до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 23.11.2022 відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи та відмови у погодженні Списку розподілу житлової площі, направленого Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким мені зі складом сім`ї дві особи (я та дружина) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м. Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким мені зі складом сім`ї дві особи (я та дружина) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м. Зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького оформити та подати Хмельницькій міській раді документи для затвердження рішення житлової комісії та видачі мені ордера. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати мені у постійне користування квартиру АДРЕСА_1 відповідно до Спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 оформленого протоколом №1 від 13.02.2020, яким позивачу зі складом сім`ї дві особи виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.

В обґрунтування позову вказав, що він протягом 1968-2003 років проходив військову службу в Збройних Силах СРСР та України, має 35 календарних років вислуги. В період 1993-2003 років проходив службу в Національній академії Державної прикордонної служби України. В листопаді 2003 року він був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я та відповідно до норм ст.ст. 9, 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» залишився перебувати на обліку для поліпшення житлових умов. Листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.10.2013 року, №721/Г-6107, його повідомлено про перебування у списках осіб Національної академії Державної прикордонної служби України, які потребують поліпшення житлових умов з 27.09.2000 року в загальному порядку за порядковим №1 із складом сім`ї. Листом Національної академії Державної прикордонної служби України від 05.04.2017 року він був повідомлений про рішення щодо залишення його на квартирному обліку в НАДПСУ у складі разом з дружиною, ОСОБА_2 .

На засіданні командування та житлової комісії Національної академії Держприкордонслужби згідно з протоколом №1 від 13.02.2020 року було прийнято рішення про надання йому постійного житла, однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , на склад сім`ї з двох осіб, його та дружини.

Однак, листом № 0704-5459/0/6-20 від 26.05.2020 року його повідомлено про те, що облікова житлова справа була повернута на доопрацювання у зв`язку з порушенням житловою комісією Національної академії Держприкордонслужби вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вказану відмову позивач вважає незаконною та необґрунтованою та просив суд визнати дії Адміністрації Державної прикордонної служби щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи протиправними, визнати дії Національної академії Держприкордонслужби України щодо відмови у наданні однокімнатної квартири протиправними та зобов`язати надати йому однокімнатну квартиру.

Від Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького надійшов відзив в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач не має права на забезпечення його житлом, оскільки він вже забезпечувався житлом, Окрім того, займана ним житлова площа з врахуванням отримання частки квартири його дружиною після смерті матері ОСОБА_3 відповідає нормі.

Представник Адміністрації Держприкордонслужби подав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що підставою для направлення облікової житлової справи на доопрацювання стало не тільки те, що йому вже надавалось житло, а й те, що фактично його житлова площа відповідає нормі.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, відзиви, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває у списках осіб Національної Академії Державної прикордонної служби, які потребують поліпшення житлових умов з 27.09.2000 року в загальному порядку, порядковий номер 44, а також у першочерговому порядку за порядковим номером 2 в черзі для отримання житла як учасник бойових дій.

Витягом з наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.11.2003 року, №146-ос, капітана 1 рангу ОСОБА_1 12.11.2003 року звільнено з військової служби за ст. 67 "б" (за станом здоров`я) у запас Збройних Сил України. При цьому, вислуга років на 01.11.2003 року становила календарних 35 років, 02 місяці, 21 день, пільгових 03 роки, 08 місяців 27 днів, всього 38 років, 11 місяців, 18 днів.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1143 від 12.09.1996 року ОСОБА_1 складом сім`ї 4 особи, він, дружина, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі ордеру №004079 серії ХНМ були забезпечені житлом, трикімнатною квартирою загальною площею 58,5 кв.м., яка 09.01.1998 року була приватизована позивачем та членами його сім`ї, які на час проведення приватизації були зареєстровані у даному житлі, а саме, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно з відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить 1/7 квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 60 кв.м., житловою 35,6 кв.м., що становить 8,57 кв.м. та 5,08 кв.м. відповідно. ОСОБА_2 на праві власності належить 2/7 квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 60 кв.м., житловою 35,6 кв.м., що становить 17,14 кв.м. та 10,16 кв.м. відповідно.

Витягом з протоколу №1 спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2017 року, у зв`язку з поданою ОСОБА_1 заявою внесено зміни до квартирно-облікової справи та змінено склад його сім`ї.

До складу сім`ї ОСОБА_1 належить він та дружина, ОСОБА_2 . Інші члени сім`ї, які перебували на обліку покращення житлових умов як члени сім`ї позивача, а саме, дочка ОСОБА_7 , внук ОСОБА_8 , внук ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_10 , онука ОСОБА_11 , виключені на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 22.03.2017 року.

Спільним рішенням командування та житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 03.02.2020 року ОСОБА_1 вирішено надати постійне житло, однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , на склад сім`ї дві особи, йому та дружині.

Згідно листа №704/1943 від 11.06.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 повідомлено про те, що житловою комісією академії 13.02.2020 року йому складом сім`ї дві особи прийнято рішення про надання однокімнатної квартири по АДРЕСА_4 . Квартирно-облікову житлову справу було направлено до Адміністрації Держприкордонслужби на погодження.

Відповідно до відповіді АДПСУ №2687 від 01.06.2020 року, вказана справа повернулася без погодження з підстав порушення вимог частини 1 абзацу 4 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", оскільки ОСОБА_1 09.10.1996 року вже було отримано житлове приміщення, яке відповідало встановленим нормам та розмірам для кількості членів сім`ї позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно частини другої статті 47 Конституції України, громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 Житлового кодексу України, (далі - ЖК України), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно частини першої статті 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК України передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Положеннями статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції станом на звільнення позивача з військової служби передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" стаття 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладена в новій редакції: "Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці строкової військової служби розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на строкову військову службу. Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби.

Відповідно до Прикінцевих положень даного Закону, він набирає чинності з 01.01.2005 року. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Радою Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами.

Згідно статті 48 ЖК України, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно частини другої статті 50 ЖК України, жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі.

Пунктом 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Кабінету Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, встановлено, що житлове приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв.м. житлової площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею в цьому населеному пункті.

Рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в містах і населених пунктах Хмельницької області встановлено в розмірі 8 м.кв. на одну людину, затверджений постановою виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів та президіуму професійних спілок від 02.01.1985 року №8 "Про порядок обліку громадян, потребуючих в покращенні житлових умов, і надання їм житлової площі в Хмельницькій області".

Суд встановив, що ОСОБА_1 та його дружина з квартирного обліку не зняті та забезпечені жилою площею 5,08 кв.м. та 10,16 кв.м. відповідно.

При цьому, посилання відповідача на застосування вимог статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, що почала діяти з 01.01.2005 року є незаконним, оскільки звужує права ОСОБА_1 щодо повторного надання йому житла.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.03.2017, залишено на квартирному обліку в академії позивача та його дружину, в той час як дочку ОСОБА_7 , внуків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , дочку ОСОБА_10 та онуку ОСОБА_11 , виключено зі списків.

А тому, вказані дії позивача вказують на відсутність потреби у забезпеченні житлом членів його сім`ї, які отримали шляхом приватизації у часткову власність раніше надане ОСОБА_1 житло, квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 60 кв.м., житловою 35,6 кв.м.

Крім того, члени сім`ї ОСОБА_1 , які були виключені зі списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, фактично продовжують проживати разом з позивачем в трикімнатній квартирі, про що позивач надав пояснення в суді (під час попередніх розглядів справи). При цьому, також пояснив, що зняття членів його сім`ї з обліку як таких, що потребують поліпшення житлових умов, було зумовлено необхідністю отримання однокімнатної квартири лише на двох осіб, його та дружини.

ОСОБА_1 та його дружина, ОСОБА_2 , з урахуванням частки у спадщині, набули у власність 1/7 та 2/7 частки даного житла відповідно.

Враховуючи те, що позивач з дружиною забезпечені жилою площею на двох в розмірі 15,26 кв.м. (35,6/7*3), колегія суддів дійшла висновку, що надання ОСОБА_1 квартири жилою площею 18,7 кв.м. є необґрунтованим, оскільки в даному випадку розмір житлової площі, яка буде передана ОСОБА_1 та його дружині значно перевищить максимально допустимий розмір житлової площі на одну особу, що становить 13,65 кв.м.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (вул. Шевченка, 46,Хмельницький,Хмельницька область,29003 , код ЄДРПОУ - 14321481) Адміністрація Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26,Київ 34,01601 , код ЄДРПОУ - 00034039)

Головуючий суддя О.П. Шевчук