Справа № 640/12751/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора в особі Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення провадження щодо прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 01.04.2021 № 64дп-21 "Про накладення дисциплінарного стягнення";

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської міської прокуратури №992к від 13.04.2021 "Про застосування дисциплінарного стягнення";

- поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 в межах територіально-адміністративній одиниці - місто Київ, зарахувавши час вимушеного прогулу в загальний строк служби в органах прокуратури України з 13.04.2021;

- стягнути з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 квітня 2021 року по дату поновлення на посаді в органах прокуратури.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта аналогічні, викладеним у позовній заяві, та обґрунтовані тим, що мотиви прийняття оскаржуваних рішень з посиланням на матеріали кримінального провадження № 0000944, в рамках якого позивачу висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, є протиправними, оскільки розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, і лише вирок суду є єдиним процесуальним документом, який може належно засвідчити винуватість та вчинення інкримінованих правопорушень позивачем. Зазначено про хибність тверджень відповідача про порушення позивачем Правил внутрішнього службового трудового розпорядку прокурорсько-слідчих працівників органів прокуратури м. Києва, введених наказом прокурора м. Києва від 28.03.2018 № 40 (перебування у робочий час за межами приміщення прокуратури та вживання спиртних напоїв), зокрема з тих підстав, що відповідний акт безпосереднім керівником не складався.

Відтак, вказано, що у відповідача не було достатніх правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень та наказу.

Апелянт в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Представники Київської міської прокуратури та Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг заперечили проти задоволення вимог ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 31.03.2015 працював в органах прокуратури України.

Наказом в.о. голови прокуратури м. Києва від 14.12.2015 № 4238к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора місцевої прокуратури №6 м. Києва.

24.12.2020 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів надійшла дисциплінарна скарга в.о. керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Вказана дисциплінарна скарга ґрунтується на висновках службового розслідування, затвердженого 21.12.2020 в.о. керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_2 , а саме.

04.06.2020 ОСОБА_1 в приміщенні АТ "Банк Альянс" на вул. Січових Стрільців, 50 у м. Києві при отриманні незаконної винагороди в сумі 100 000 дол. США затриманий в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України працівниками Державного бюро розслідувань.

Після отримання матеріалів слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва наказом в.о. прокурора м. Києва №48 від 04.06.2020 стосовно прокурора ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

У ході службового розслідування з`ясовано, що за попередньою змовою, з метою створення умов, які б сприяли йому у незаконному збагаченні шляхом отримання готівкових коштів, використовуючи службове становище, ОСОБА_1 прийняв активну участь в підробленні офіційних документів, зокрема, заяви від імені ОСОБА_3 , про вчинення злочину, її подачі до Печерського УП та внесення відомостей до ЄРДР за номером кримінального провадження №0001724 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України щодо службових осіб АБ "Банк Альянс", що мало місце 04.05.2020. В подальшому ОСОБА_1 , використовуючи владні повноваження старшого групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні щодо службових осіб АТ "Банк Альянс", яким його призначив заступник керівника Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва Фурман В.М., під приводом виконання слідчих дій замість слідчого поліції, достеменно усвідомлюючи, що діє протиправно, оскільки кримінальне провадження зареєстровано незаконно та за підробленою ним заявою від імені ОСОБА_3 та протоколом допиту свідка від його імені, прибув 07.05.2020 до офісу зазначеної банківської установи, де вручив повістку про виклик для допиту першого заступника голови правління банку ОСОБА_4 , допитав його в якості свідка з обставин здійснення фінансової діяльності банківської установи з видачі кредитних коштів 26.05.2020 у своєму кабінеті, вчинивши службове підроблення та склавши від його імені протокол допиту свідка. ОСОБА_1 під час розмови з ОСОБА_4 повідомив про нібито відомі йому від замовників справи факти щодо його участі в організації розкрадання коштів шляхом неповернення кредитів певними особами, повідомив його про можливість закриття кримінального провадження та попросив назвати конкурентів, призначивши для цього неофіційну зустріч, висунув вимогу про передачу 100 000 дол. США за закриття кримінального провадження. 03.06.2020 у робочий час ОСОБА_1 з 14.00 по 16.00 зустрівся з ОСОБА_4 у приміщенні ресторану " Аляска " на вул. Січових Стрільців, 20 в м. Києві , де вкотре вимагав передати особисто незаконну винагороду в 100 000 дол. США за закриття кримінального провадження, вживав спиртні напої, вступав у протиправні позаслужбові стосунки корисливого характеру зі ОСОБА_4 . Після затримання 04.06.2020 ОСОБА_1 в приміщенні АТ "Банк Альянс" на вул. Січових Стрільців, 50 у м. Києві при отриманні незаконної винагороди в сумі 100 000 дол. США йому оголошено підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та обрано запобіжний захід.

Згідно з висновками службового розслідування знайшли своє підтвердження факти протиправних умисних дій корисливого характеру прокурора Київської місцевої прокуратури №6 міста Києва ОСОБА_1 з використанням службового становища всупереч інтересам служби, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності та грубого неодноразового порушення правил прокурорської етики, за що підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності згідно з пп. 5 та 6 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру".

З метою притягнення до дисциплінарної відповідальності вирішено направити дисциплінарну скаргу до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Автоматизованою системою розподілу для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження дисциплінарну скаргу розподілено члену кадрової комісії ОСОБА_5. , яким 30.12.2020 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження за № 07/3/2-1201дс-273дп-20, проведено перевірку, за результатами якої складено висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_1

01.04.2021 Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів прийнято рішення № 64дп-21 "Про накладення дисциплінарного стягнення", згідно з яким на підставі пп.7, 8 п. 22 розд. ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", ст. 43, 45, 49, 50 Закону України "Про прокуратуру", пп. 2, 7, 12 Порядку роботи кадрових комісій, пп.2, 4 розд. І та п. 6, 10, 11, 15-21, 24, 26, 27 розд. ІІІ Порядку вирішено притягнути прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

13.04.2021 Київською міською прокуратурою прийнято наказ № 992к "Про застосування дисциплінарного стягнення", згідно з яким керуючись п. 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про прокуратуру", п. 3 р. ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" звільнено прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; порушення правил внутрішнього службового розпорядку (пп. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру") з 13.04.2021.

Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлення у діях позивача дисциплінарних правопорушень, передбачених пп. 5 та 6 ст. 43 Закону № 1697-VII, встановлення дисциплінарного правопорушення за пп. 7 ст. 43 Закону № 1697-VII має допоміжний характер, і навіть за відсутності вказівки на вказаний пункт наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом.

Прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Відповідно до ст. 3, 7, 19, 33 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 р., правову основу регулювання відносин у сфері професійної етики та поведінки прокурорів становлять Конституція України, закони України "Про прокуратуру", "Про захист суспільної моралі", "Про запобігання корупції", "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" та інше законодавство, що стосується діяльності органів прокуратури, накази Генерального прокурора та цей Кодекс.

При виконанні службових обов`язків прокурор має бути незалежним від будь-якого впливу, тиску чи втручання в його професійну діяльність, у тому числі органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, зобов`язаний активно, у визначений законодавством спосіб протистояти спробам посягання на його незалежність.

У прийнятті конкретних рішень він повинен бути самостійним, керуватися вимогами закону, морально-етичними принципами професії, відмежовуватися від будь-яких корисливих та приватних інтересів, політичного впливу, тиску з боку громадськості та засобів масової інформації.

Прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.

Прокурор, якому стала відома інформація про порушення вимог частини першої цієї статті іншим працівником прокуратури, зобов`язаний негайно повідомити про це відповідного керівника органу прокуратури.

Отже, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з п. 1 р. І Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13.04.2017 № 111, до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належать: вчинення дій, що містять ознаки корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень; протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

Крім того, при виконанні своїх обов`язків прокурори, зокрема, повинні: а) справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції; б) поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; (…) (п. 24 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 724 засіданні заступників міністрів 6 жовтня 2000 року).

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Так, подана 24.12.2020 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг дисциплінарна скарга про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку ґрунтується на висновках службового розслідування, затвердженого 21.12.2020, яке розпочато після отримання матеріалів слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва, якого 04.06.2020 в приміщенні АТ "Банк Альянс" на вул. Січових Стрільців, 50 у м. Києві при отриманні незаконної винагороди в сумі 100 000 дол. США затримано в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на те, що п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII та інші підстави притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не пов`язують її виникнення з наявністю вироку у кримінальній справі, що набув законної сили, щодо обставин дисциплінарного провадження (якщо ці обставини пов`язані з висунутими особі обвинуваченнями у вчиненні кримінального правопорушення).

Таким чином, відсутність відповідного вироку не унеможливлює притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, і встановлення певних обставин вироком не є єдиним способом їх доведення, на що вірно вказано судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що не є обов`язковою для суду і оцінка доказів, зібраних у кримінальному провадженні, надана з огляду на можливість їх використання під час розгляду кримінальної справи. Це пояснюється підвищеними стандартами до процедури зібрання доказів саме у кримінальному провадженні порівняно з доведенням тих чи інших обставин у дисциплінарних правовідносинах.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, обставина того, що кримінальне провадження №0000944, в рамках якого позивачу висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, тривало станом на час притягнення його до дисциплінарної відповідальності не може бути достатньою підставою для висновку про те, що встановлені під час досудового розслідування обставини не мали місце.

Суд першої інстанції вірно вказав, що факти протиправних позаслужбових стосунків позивача із ОСОБА_4 (потерпілим у кримінальному провадженні №0000944 та свідком у кримінальному провадженні №0001724) підтверджено матеріалами кримінального провадження №0000944, зокрема, протоколом огляду речей від 22.07.2020 (листування у месенджері "Whatsapp" та ПрАТ "Київстар", належного позивачу, протоколами про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 04.06.2020 (№ 55/8854т/розсекречено) від 04.06.2020 (№ 55/8862т/розсекречено), від 04.06.2020 (№ 55/8860т/розсекречено), НСРД - аудіо- та відеоконтролю стосовно позивача, а також протоколами допиту вказаної особи у кримінальному провадженні №0000944).

Також матеріалами кримінального провадження підтверджено той факт, що 04.06.2020 ОСОБА_1 затриманий в приміщенні АТ "Банк Альянс" на вул. Січових Стрільців, 50 у м. Києві при отриманні 100 000 дол. США в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України, а факти зустрічей позивача з вказаною особою у вказаному місці, спілкування з ним позивачем не заперечуються.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що вищевказані обставини та факти є достатніми для висновку про вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, що є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно з пп. 5 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII, оскільки мали місце зустрічі позивача як процесуального керівника з особою, яка залучена до кримінального провадження (один з керівників АБ "Банк Альянс", щодо діяльності якого розпочато кримінальне провадження №0001724).

Зафіксований факт позапроцесуального спілкування позивача як особи, яка здійснювала процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001724, з ОСОБА_4 , зафіксований зміст такого спілкування, є достатніми для висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого пп. 5 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII.

В частині аргументів апеляційної скарги стосовно нескладення безпосереднім керівником позивача актів про відсутність на робочому місці, колегія суддів зазначає, що такі аргументи жодним чином не свідчать про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в межах спірних правовідносин.

В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що оскільки під час службового розслідування та дисциплінарного провадження у діях позивача встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, то такі дії вірно кваліфіковані як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, зокрема, ст. 19 Кодексу.

Також поряд з встановленими службовим розслідуванням дисциплінарними проступками, за що позивач підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності згідно з пп. 5 та 6 ст. 43 Закону № 1697-VII, і у рішенні Кадрової комісії від 01.04.2021 №64дп-21 "Про накладення дисциплінарного стягнення" міститься посилання на пп. 7 ст. 43 Закону № 1697-VII.

Час та місце зустрічей позивача з ОСОБА_4 , а також факт розпиття спиртних напоїв, зафіксовані наведеними вище протоколами НСРД, тому могли братися до уваги при визначенні підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Так, Правила внутрішнього трудового розпорядку прокурорсько-слідчих працівників органів прокуратури міста Києва введено в дію наказом прокурора м. Києва від 28.03.2018 р. №40, і ними визначено робочий час та порядок повідомлення про відсутність на робочому місці.

В будь-якому випадку, з огляду на встановлення у діях позивача дисциплінарних правопорушень, передбачених пп. 5 та 6 ст. 43 Закону № 1697-VII, встановлення дисциплінарного правопорушення за пп. 7 ст. 43 Закону № 1697-VII має допоміжний характер, і навіть за відсутності вказівки на вказаний пункт наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який вказав на відсутність підстав для висновку про порушення вищезгаданих принципів під час прийняття рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 01.04.2021 № 64дп-21 "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Згідно з п. 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону № 1697-VII керівник обласної прокуратури: у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.

13.04.2021 Київською міською прокуратурою прийнято оскаржуваний наказ № 992к "Про застосування дисциплінарного стягнення", згідно з яким керуючись п. 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про прокуратуру", п. 3 р. ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" звільнено прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; порушення правил внутрішнього службового розпорядку (пп. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру") з 13.04.2021 р.

В межах покладених на нього повноважень керівником обласної прокуратури на підставі рішення Кадрової комісії від 01.04.2021 № 64дп-21 "Про накладення дисциплінарного стягнення" прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора. За вказаних вище обставин, суд першої інстанції вірно вказав, що з огляду на те, що вказане рішення має похідний характер, підстави для надання йому окремої оцінки відсутні.

Колегія суддів критично оцінює твердження апелянта щодо неправомірного звільнення з посади, яке є непропорційним вчиненому порушенню, позаяк матеріалами справи підтверджується обставина грубого порушення позивачем вимог трудової дисципліни та засад прокурорської діяльності, а тому такі доводи не можуть бути підставою для скасування спірних рішень

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Дослідивши зміст апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішив даний спір у відповідності до вимог чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не доведено протиправності дій та рішень відповідачів в межах спірних правовідносин, а відтак підстави для задоволення позовних вимог та апеляційної скарги - відсутні.

Крім того, апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора в особі Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення провадження щодо прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2023.