Справа № 440/456/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 січня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/456/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., перевіривши матеріали адміністративного позову заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в індересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури в індересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району про:

- визнання протиправною бездіяльність Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району щодо не приведення протирадіаційного укриття №60435, що перебуває на його балансі в належний для експлуатації стан;

- зобов`язання Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району привести у стан готовності захисну споруду - протирадіаційне укриття №60435, що знаходиться за адресом: вул. І. Приходька 35, м. Кременчук, Полтавська область, з метою використання її за призначенням у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом МВС України №579 від 09.07.2018.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши предмет та підстави заявленого позову, судом дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Пунктами 4 та 5 частини п`ятої статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів /пункт 4/; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини /пункт 5/.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами другою, четвертою та п`ятою статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до частин першої та третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року /далі - Закон №1697-VII/ представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, прокурор вправі представляти інтереси держави в суді у випадках та порядку, встановлених законом. При цьому прокурор як посадова особа державного правоохоронного органу з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій може звернутися до суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів держави не на загальних підставах, право на звернення за судовим захистом яких гарантовано кожному (стаття 55 Конституції України), а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови і на підставі визначеного законом порядку. Тобто здійснювати захист інтересів держави в адміністративному суді прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Водночас в адміністративному процесі прокурор набуває статусу позивача в разі, якщо певними діями, рішеннями чи бездіяльністю порушено інтерес держави у публічних правовідносинах, а орган, який уповноважений реалізовувати або захищати такий інтерес, відсутній або в силу закону не наділений повноваженнями самостійно звертатися до суду.

З аналізу висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05 жовтня 2021 року у справі №380/2266/21, слідує, що при зверненні прокурора до суду з позовом в інтересах держави суд повинен перевірити не тільки наявність мети подання прокурором позову, а саме: «захист інтересів держави внаслідок завдання шкоди або існування загрози завдання шкоди», а й з`ясувати відсутність або наявність державного органу, який здійснює контроль у відповідній сфері правовідносин, та у разі наявності такого органу перевірити вчинення ним належних дій у такій сфері правовідносин та повноваження на самостійне звернення до суду з позовом.

В постанові від 13 липня 2022 року у справі №120/1460/21-а Верховний Суд зазначив, що представництво прокурором держави в суді:

по-перше, може бути реалізовано у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

по-друге, в позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державною здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах;

по-третє, прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі невчинення цим органом дій, спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до статті 23 Закону № 1697-VІІ, навівши відповідне обґрунтування цього.

У справі, що розглядається, в обґрунтування підстав звернення до суду з позовом прокурор вказує на те, що в на території м. Кременчука наявна споруда цивільного захисту - протирадіаційне укриття №60435, власник - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, балансоутримувач - Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, яке згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди, протирадіаційне укриття №60435 від 20.07.2022 - не готове.

Приймаючи до уваги такі доводи прокурора, суд разом з цим зобов`язаний перевірити вчинення належних дій /допущення бездіяльності й органу, який відповідно до покладених на нього законодавством завдань проводить перевірки щодо законності дій у відповідній сфері правовідносин (в спірному випадку - у сфері використання матеріальних резервів), видає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у такій сфері, звертається до суду з позовом у визначених законом випадках тощо.

Відповідно до частини другої статті 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить: організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать виконання вимог законодавства щодо визначення потреби, створення, використання, утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному технічному стані.

Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052, ДСНС відповідно до покладених на неї завдань здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням; здійснює державний нагляд (контроль) за вжиттям інженерно-технічних заходів цивільного захисту відповідно до закону.

З огляду на вищевикладене правове регулювання, наявні підстави для висновку, що контроль за готовністю захисних споруд до використання за призначення здійснює ДСНС.

Зі змісту позовної заяви слідує, що в порушення вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 КАС України прокурором не наведено обґрунтування підстав звернення до суду з позовом у зв`язку із нездійсненням або неналежним здійсненням ДСНС, виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради контролю за готовністю захисних споруд до використання за призначення або відсутністю у ДСНС, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради повноважень на самостійне звернення до суду з позовом.

Посилання позивача на відсутність у ДСНС повноважень на самостійне звернення до суду з даним позовом не свідчить про відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави, у тому числі, контролю за готовністю захисних споруд до використання за призначення.

Перевірка права прокурора на звернення до суду передує розгляду питання щодо правомірності рішення, яке оскаржується (розгляду по суті).

Відповідно до частини 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви слідує, що прокурором не обґрунтовано підстави звернення до суду з позовом у зв`язку із нездійсненням або неналежним здійсненням ДСНС, виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради контролю за готовністю захисних споруд до використання, так і не надано обґрунтування підстав звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, який є власником захисної споруди цивільного захисту та здійснює контроль за утриманням та станом готовності захисної споруди цивільного захисту.

Таким чином, позовну заяву подано без додержання вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 53 та частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 132 цього Кодексу розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, а частиною другою цієї статті, - що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір за ставкою у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру.

Таким чином, сума судового збору за подання вказаного позову складає 2684,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Разом з тим, позивачем не надано до суду документа про сплату судового збору в розмірі 2684,00 грн. Документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, до суду не надано.

Натомість, в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати такого судового збору у зв`язку з обмеженим фінансуванням в умовах воєнного стану.

Вирішуючи клопотання позивача, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Оскільки позивач не відноситься до категорій зазначених осіб, підстави для звільнення його від сплати судового збору чи відстрочення його сплати відповідно до таких пунктів відсутні.

Стосовно третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав осіб.

В цьому випадку позивачем є суб`єкт владних повноважень, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для поширення на заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської обласної прокуратури, яким подано позов в інтересах Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, положень статті 8 Закону України "Про судовий збір", та, як наслідок, підстави для відстрочення сплати судового збору на підставі положень вказаної норми закону.

Отже, у задоволенні клопотання заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської обласної прокуратури про відстрочення сплати судового збору за подання цього позову слід відмовити.

Стосовно залучення платіжного доручення від 28.12.2022 №2773 про сплату судового збору в сумі 2481,00 грн. до даної позовної заяви, суд зазначає, що вказаний судовий збір сплачено за позовну заяву у справі №440/453/23.

Отже, позовна заява не відповідає вимогам частини третьої статті 161 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської обласної прокуратури про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в індересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- документа про сплату судового збору в розмірі 2684,00 грн. (номер рахунку - UA4016719; код за ЄДРПОУ - 37959255; отримувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд);

- позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 53 та частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням обґрунтування підстав для звернення до суду з позовом у зв`язку із нездійсненням або неналежним здійсненням ДСНС, виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради контролю за станом готовності захисної споруди цивільного захисту або відсутністю у ДСНС, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради повноважень на самостійне звернення до суду з позовом, та доказів надіслання копій такої позовної заяви іншим учасникам справи.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Також роз`яснити, що процесуальні строки, встановлені судом у цьому судовому рішенні, відповідно до пункту 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути продовжені судом за відповідною заявою учасника справи.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва