Справа № 420/11290/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом Фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» до Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» до Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної, складеної Фермерським господарством Фаріон-Агро №4 від 04.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7020099/40707533 від 07.07.2022 р. про відмову Фермерському господарству ФАРІОН-АГРО у реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 р.;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 04.02.2022 року, складену Фермерським господарством ФАРІОН-АГРО в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем її подання - 07.07.2022 р.;

стягнути з відповідачів судові витрати.

Обґрунтування позовних вимог

Позов мотивований тим, що за наслідками здійснення господарської діяльності по взаємовідносинам з підприємством з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» та на підставі ст. 201 Податкового кодексу України Фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» складено податкову накладну №4 від 04.02.2022 року, яку потрібно було зареєструвати до 15.03.2022 року. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, податкові накладні не реєструвалися (Закон України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» , що набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни, зокрема, до п.п. 69.1 п. 69 підрозд. 10 розділу XX Податкового кодексу України, та доповнено п.п. 69.11.).

У подальшому, як зазначає позивач, 04.07.2022 року ним подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 04.02.2022 року. 04.07.2022 року позивачем отримано електронну квитанцію №, в якій зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної від 04.02.2022 року №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, коди УКТЗЕД/ДКГІП товару/послуг 1206 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються, та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 "Критеріїв ризиковості здійснення операцій", але запропоновано подати пояснення та/або копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, в даному випадку, інформації щодо обсягу постачання товару.

Позивач вважає необґрунтованим зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року.

При цьому, позивач стверджує, що ним направлено на адресу контролюючого органу пояснення з додатками на підтвердження інформації щодо складеної податкової накладної, зокрема копії первинних документів, договорів; видаткові накладні, акти звіряння.

Проте, без дослідження поданих пояснень та додатків, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної від 07.07.2022 року №7020099/40707533.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, позивач подав до контролюючого органу центрального рівня скаргу на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, однак скаргу не було задоволено.

У зв`язку з викладеним, вважаючи протиправним рішення від 07.07.2022 року №7020099/40707533 Комісії Головного управління Державної податкової служби у Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації податкової накладної, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вказує, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не було зазначено переліку документів, необхідних для реєстрації. Проте можливість виконання платником податку обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів.

Також позивач зазначає, що на підтвердження реальності здійснення господарської операції, за якою складено податкову накладну №4 від 04.02.2022 року, контролюючому органу було надано всі первинні документи, в тому числі розрахункові та банківські документи, але з невідомих причин вони не були враховані.

Позивач стверджує, що оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості індивідуального акта. Як зазначив позивач, ухвалюючи рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідач повинен був таке рішення обґрунтувати, тобто навести фактичні та правові підстави, чого здійснено не було. У свою чергу невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі Головним управлінням ДПС в Одеській області отримано 31 серпня 2022 року.

16 вересня 2022 року відповідачем разом із відзивом на позовну заяву подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16 вересня 2022 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України (а.с. 185-196).

Позиція відповідачів

Відповідно до спільного відзиву, відповідачі Державна податкова служба України та Головне управління ДПС в Одеській області позов не визнають, з позовними вимогами не погоджуються, з огляду на наступне.

Як зазначено у відзиві, ФГ «ФАРІОН АГРО» направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкову накладну №4 від 04.02.2022 року. Згідно квитанції №1 до податкової накладної №4 від 04.02.2022 року за результатами обробки «ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО. РЕЄСТРАЦІЯ ЗУПИНЕНА. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ЇІН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДШП товару/послуг 1206, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

Як зазначає позивач, ФГ «ФАРІОН АГРО» подано Таблицю даних платника податку на додану вартість. За результатами розгляду таблиці даних платника податку, зареєстрованої у контролюючому органі за № , відповідно до п. 16 Постанови №1165, прийнято рішення № 3837637/40707533 від 22.02.2022 року про її неврахування. На час розгляду справи вказане рішення не оскаржено, отже, відомості щодо Коду УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1206 є не підтвердженими.

За отриманою квитанцією позивачу було повідомлено, що реєстрація відповідної податкової накладної зупинена та запропоновано надати пояснення та / або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової.

Відповідачі підтверджують, що платник податку направив засобами електронного зв`язку повідомлення № 1 від 05.07.2022 року, щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій ПН/РК.

Однак, рішенням комісії №7020099/40707533 від 07.07.2022 року позивачу відмовлено в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року.

Підставою його прийняття, як посилається відповідач, стало те, що позивачем не подано документи, передбачені п.5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Відповідач зазначає, що на підтвердження реальності відображеної у податковій накладній господарській операції позивачем не було надано жодного бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у ПН позивача (наявність ділової мети)).

У відзиві відповідач також вказує, що позивачем не надані дані з Реєстру складських документів на зерно.

Стосовного позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року, відповідач вказав на те, що повноваження щодо зупинення та реєстрації податкових накладних, відповідно до вимог діючого законодавства, покладені на Державну податкову службу України, які вона здійснює у межах наданих повноважень.

Щодо стосується вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну, відповідачі наголосили на їх передчасності та відсутності підстав для реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року.

Відповідачі стверджують, що дії контролюючих органів щодо зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року та подальшого прийняття рішення про відмову в реєстрації, є такими, що відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

21 вересня 2022 року позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 209-211).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що контролюючим органом лише процитовано норму Порядку №520 та не конкретизовано, яких документів не надано. Однак у формі рішення, затвердженого додатком 10 Порядку №520, визначено обов`язок підкреслити документи, які не надані. Позивач вважає, що вказані обставити свідчать про недотримання порядку прийняття оскаржуваного рішення.

Інші заяви по суті справи сторонами не надавались, клопотання та додаткові докази не надходили.

Розглянувши подані заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступне.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фермерське господарство «ФАРІОН-АГРО», , зареєстроване 02.08.2016 року, реєстраційний номер: 0000502.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

01.09.2016 року Фермерське господарство «ФАРІОН-АГРО», , зареєстроване платником податку на додану вартість (а.с. 41).

04.10.2021 року між підприємством з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» (Покупець) та фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» (Продавець) укладено Договір поставки №ОF-00767 щодо поставки товару, визначеного у Специфікаціях до цього договору (а.с. 122-125).

03.02.2022 року сторонами Договору поставки №ОF-00767 узгоджено та підписано Специфікацію №ОР-29185, відповідно до якої на виконання умов Договору Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити соняшник (товарний) українського походження, врожаю 2021 року на умовах EXW «Франко-елеватор» - Балтське ХПП, ПрАТ (Зерновий склад) (а.с. 126).

При цьому, між ПрАТ «Балтське хлібоприймальне підприємство» (Зерновий склад) та фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» (Поклажодавець) укладений Договір складського зберігання насіння соняшника №13-С/ЗБ/2021 (а.с. 83-90).

До вказаного договору сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 06.10.2021 року (а.с. 91-92).

04.02.2022 року фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО», як Постачальником товару на підставі Договору №ОF-00767 від 04.10.2021 року, складено на користь Одержувача товару підприємства іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» Рахунок-фактуру №1/22, щодо поставки товару «Соняшник українського походження, врожаю 2021» у кількості 30 т на загальну суму 629 999, 91 грн. з ПДВ (а.с. 120).

На підтвердження передачі товару, відповідно до Договору №ОF-00767 від 04.10.2021 року та на підставі Специфікації №ОР-29185 від 03.02.2022 року, сторонами договору складено та підписано Видаткову накладу №1/22 від 04.02.2022 року на суму 629 999, 91 грн. з ПДВ (а.с. 121).

За наслідками поставки товару та відповідно до вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО», як Постачальником товару, складено на користь Покупця - підприємства іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» податкову накладну №4 від 04.02.2022 року на суму 629 999, 91 грн., з них ПДВ 77 368, 41 грн., та направлено її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 127).

Згідно отриманої Квитанції, податкова накладна прийнята, однак її реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України.

Підстава зупинення: Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1206 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 128).

05.07.2022 року з метою подальшої реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» через електронний кабінет направлено до контролюючого органу Повідомлення №1 про надання пояснень та копії документів щодо податкової накладеної, реєстрацію якої зупинено (а.с. 194).

До повідомлення позивачем прикріплено 10 додатків, а у графі Пояснення надані пояснення такого змісту: ФГ «Фаріон-Агро» реалізовано соняшник українського походження, врожаю 2021р. в ПП «ВАЙТЕРРА Україна» за видатковою накладною №1/22 від 04.02.22 р. на суму 629999,91 грн., була складена ПН №4 від 04.02.22 р. Після відправлення її на реєстрацію отримали кв.№1 про зупинення. Поставка товару здійснювалась на умовах договору №ОF-00767 від 04.10.21 р. Оплата відбулась на суму 541799,92 грн., а інша сума після реєстрації ПН. Більш детальні пояснення та документи, що розкривають зміст операції додаються (а.с. 194).

За результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної №4 від 04.02.2022 року, Комісією Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення №7020099/40707533 від 07.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 131) з підстав ненадання платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано не підкреслено).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року, позивачем подано скаргу з додатками на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 132-133).

Однак, рішенням Комісії центрального рівня про результати розгляду скарги на рішення відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.07.2022 року, скаргу фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін з підстави: ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с. 168).

Вважаючи рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області №7020099/40707533 від 07.07.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

При цьому, позивач стверджує, що у Квитанції про зупинення реєстрації ПН не зазначено, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а рішення про відмову у реєстрації ПН не містить мотивів неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

У відзиві на позовну заяву відповідачі Державна податкова служба України та Головне управління ДПС в Одеській області повідомили, що Комісією з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, у зв`язку з тим, що позивачем не подано документи, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Зокрема, бухгалтерські документи (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у податковій накладній позивача (наявність ділової мети)).

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

У силу вимог підпунктів а та б підпункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно із абзацами першим-третім пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із абзацом першим пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Як установлено пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом першим пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно із абзацом першим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

За змістом абзацу десятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до абзацу 22 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі Порядок № 1246).

За змістом абзацу першого пункту 2 Порядку № 1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктами 13-14 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

Згідно із пунктом 17 Порядку № 1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №1165 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 7 Порядку №1165 визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Перелік критеріїв ризиковості здійснення операцій наведений в Додатку 3 до Порядку №1165.

Пунктом 1 зазначеного Додатку передбачено такий критерій ризиковості здійснення операцій як: Відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як встановив суд вище, підставою для зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року у Квитанції про зупинення реєстрації зазначено, що Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1206 відсутні у Таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що ФГ «ФАРІОН АГРО» подано Таблицю даних платника податку на додану вартість. За результатами розгляду таблиці даних платника податку, зареєстрованої у контролюючому органі за № , відповідно до п. 16 Постанови №1165, прийнято рішення № 3837637/40707533 від 22.02.2022 року про її неврахування. На час розгляду справи вказане рішення не оскаржено, отже, відомості щодо Коду УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1206 є не підтвердженими.

Водночас, щодо посилання контролюючого органу на те, що Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1206 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, суд вважає необхідним зазначити таке.

З огляду на приписи пункту 12 Порядку №1165, суд зазначає, що подання до ДПС таблиці даних платника податку за встановленою формою (додаток 5) є правом платника податку.

Як встановлено судом, основним видом економічної діяльності підприємства є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі Порядок № 520) прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4 Порядку № 520).

За змістом пункту 5 Порядку № 520, перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вжите у цій нормі словосполучення може включати передбачає, що у кожному окремому випадку перелік таких документів є індивідуальним.

Саме тому форма рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачена у додатку до Порядку № 520 чітко встановлює, що документи, які не надано необхідно підкреслити. А отже контролюючий орган повинен визначити конкретно ті документи, яких не надано платником податків.

У межах спірних правовідносин, у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, у вказаній квитанції контролюючий орган не конкретизував, які саме документи необхідно надати платнику податків, та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація податкової накладної стала можливою.

Вказані обставини є свідченням невідповідності рішень контролюючого органу про зупинення реєстрації податкових накладних вимозі правової визначеності, оскільки можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом переліку цих документів.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Згідно з пунктом 7 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 9-10 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку № 520 визначено, що Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Під час розгляду справи суд встановив, що з метою подальшої реєстрації (після зупинення) податкової накладної №4 від 04.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» до контролюючого органу направлено Повідомлення №1 від 05.07.2022 року про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з додатками.

Відповідач у відзиві підтвердив факт надходження від позивача разом із Повідомленням додаткових документів.

Проте, надані платником податків документи контролюючий орган не взяв до уваги та відмовив у реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року.

При цьому, як свідчить зміст оскарженого рішення, підставою його прийняття слугувало ненадання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків та ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків - фактури/інвойсів, актів приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Надаючи правову оцінку прийнятому відповідачем рішенню про відмову у реєстрації податкової накладної, суд зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття такого рішення, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав їх прийняття. Адже контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, не вказав яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію поданих податкових накладних.

Крім того, контролюючий орган жодним чином не вказав, чому саме надані позивачем пояснення та первинні документи не враховані ним при прийнятті оскаржуваних рішень.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 у справі №826/10649/17, від 28.10.2019 у справі №640/983/19.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії від 01 липня 2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Можливість надання платником податків необхідних документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача.

Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року по справі № 2040/7098/18.

При вирішенні даного спору суд враховує, передусім, що в оскаржуваному рішенні про відмову в реєстрації податкової накладної фактично було лише процитовано положення Порядку №520, тобто викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної № 4 від 04.02.2022 року, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані.

Така підстава для прийняття оскаржуваного рішення (без зазначення того, які саме документи не було надано) є формальною, оскільки неможливо встановити, що конкретно не надав платник податку та, відповідно, неможливо встановити і конкретну підставу прийняття оскаржуваних рішень.

У даному випадку вимоги відповідача не були вичерпними, не були направлені на одержання від платника конкретних матеріалів та на встановлення дійсних показників накладних.

Натомість, як встановлено судом, позивачем надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій, по яким, в силу вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України складено та надіслано для реєстрації в ЄРПН податкову накладну.

Як встановлено судом, за фактом поставки товару за Договором поставки №ОF-00767 від 04.10.2021 року, фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» складено податкову накладну №4 від 04.02.2022 року та направлено її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що складення податкової накладної за датою відвантаження товарів відповідає пп. б пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, тобто датою виникнення податкових зобов`язань є дата, яка припадає на дату відвантаження товарів.

Таким чином, податкова накладна №4 від 04.02.2022 року сформована фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» з дотриманням пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

У відзиві на позовну заяву відповідачі зазначають про те, що в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій, позивачем не було надано жодного бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у податковій накладній позивача (наявність ділової мети)).

Проте, суд відхиляє доводи відповідача щодо не надання позивачем контролюючому органу бухгалтерського документа (оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93, плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до спрощеного плану рахунків), оскільки як квитанція про зупинення реєстрації, так і спірне рішення, не містять посилання та вимоги про необхідність надання та ненадання позивачем зазначених документів.

При цьому, суд зазначає, що згідно абз.11 ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88.

У п.2.1 Положення вказано, що первинні документи це документи, створені в письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження й дозволи адміністрації (власника) на їх проведення

Оборотно-сальдова відомість один із стандартних (загальних) звітів, який містить для кожного рахунку залишки на початок та на кінець періоду та обороти за дебетом і кредитом за обраний період та формується на підставі первинних документів. Не є первинними документами й аналізи або картки по субрахунках рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93, плани рахунків бухгалтерського обліку тощо, про ненадання яких зазначає відповідач.

У відзиві на позов відповідач також вказує, що позивачем не надані дані з Реєстру складських документів на зерно.

Проте, суд відхиляє вказане зауваженя відповідача, оскільки як квитанція про зупинення реєстрації, так і спірне рішення, не містять посилання та вимоги про необхідність надання та ненадання позивачем зазначених документів.

З цього приводу суд також враховує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 листопада 2019 року у справі № 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі №360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі № 360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі № 824/245/19-а та ряді інших наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що відповідач довів правомірність оскаржуваного позивачем рішення №7020099/40707533 від 07.07.2022 р.

Вказане рішення не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для платника податку рішення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» про визнання протиправними та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №7020099/40707533 від 07.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7020099/40707533 від 07.07.2022 року про відмову Фермерському господарству «ФАРІОН-АГРО» у реєстрації податкової накладної №04 від 04.02.2022 року не відповідає критеріям, які визначені у частині 2 статті 2 КАС України та в контексті яких суд має надавати оцінку оскаржуваним рішенням, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Що стосується позовних вимог щодо оскарження дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року, суд зазначає про таке.

Як вже було зазначено, відповідно до пункту 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 13 Порядку №520 передбачено, що рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Отже, законодавством передбачено певний порядок виконання податковими органами своїх функцій щодо податкового контролю під час вирішення питання про реєстрації ПН в ЄРПН.

Такий порядок передбачає два етапи реєстрації податкових накладних, перший зупинення реєстрації податкової накладної (з наданням можливості платнику подати документи, які підтверджують інформацію зазначену в ПН), який є проміжним перед прийняттям рішення про реєстрацію або про відмову в реєстрації податкової накладної, та другий - це сам етап прийняття рішення контролюючим органом.

При цьому, встановленим порядком передбачено оскарження в судовому порядку остаточних рішень контролюючого органу щодо вирішеного питання про реєстрацію ПН в ЄРПН рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Реєстрі.

У свою чергу, визначеним порядком не передбачена можливість оскарження дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної.

Такий підхід, на думку суду, обумовлений тим, що сам по собі факт зупинення реєстрації податкової накладної не породжує правових наслідків для платника податків та, відповідно, не порушує прав останнього.

Підставою, яка тягне за собою негативні наслідки для платника податку є саме другий етап, за наслідками якого прийнято рішення контролюючим органом про відмову в реєстрації податкової накладної, у зв`язку з чим саме рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином належним способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин є оскарження Рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7020099/40707533 від 07.07.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №04 від 04.02.2022 року.

Судом задоволені вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування вказаного вище рішення.

Отже, права позивача захищені. Такий судовий захист суд вважає ефективним та повним для відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року в ЄРПН.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» податкову накладну №4 від 04.02.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язок реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних покладений на платника податків.

В той же час, суд зауважує, що наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є іншим.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

За приписами пункту 20 Порядку № 1246, внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних реєстр відомостей щодо ПН та РК, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України.

У справі, яка розглядається, обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкової накладної №4 від 04.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд не встановив, а відповідачі не довели.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з метою дотримання судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» податкову накладну №4 від 04.02.2022 року датою її направлення на реєстрацію.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем у позові заявлені вимоги щодо розподілу судових витрат та подані доказі в їх обґрунтування разом із поданням позовної заяви.

Так, позивачем заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, які складаються з:

- витрат на судовий збір;

- витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

У свою чергу, неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що між фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО» (Клієнт) та адвокатом Юраш Іриною Олександрівною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №004384 від 22.02.2021) укладено Договір від 02 серпня 2022 року про надання правової допомоги (а.с. 169-171).

Також сторонами Договору про надання правової допомоги укладено та підписано Додаток до цього Договору від 02.08.2022 року, яким погоджено фіксовану суму гонорару за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 7 000, 00 грн., який сплачується авансом (а.с. 172-172).

На підтвердження оплати послуг з правової допомоги до суду надано Квитанцію до прибуткового касового ордера №16 від 02.08.2022 року на суму 7 000, 00 грн. (а.с. 11).

Отже, позивачем заявлено для розподілу суму витрат на надання правової допомоги у фіксованому розмірі 7 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 року розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами заявленої суми витрат на правову допомогу, суд вважає, що розмір цих витрат не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд враховує, що даний спір не занадто є складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, а справа розглядалась без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 5000, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу.

Що стосується розподілу судових витрат зі сплати судового збору

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за звернення до суду із цим позовом, який містить дві вимоги немайнового характеру, сплачено судовий збір у розмірі 4962, 00 грн. (а.с. 11).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481, 00 грн.

Таким чином, оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, враховуючи характер та зміст позовних вимог, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, вважає необхідним здійснити розподіл судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області, у складі якого утворено Комісію, що прийняла оскаржуване рішення, на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. та зі сплати судового збору - 2481, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 132, 134, 139, 243-246, 250, 255-258, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» до Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області №7020099/40707533 від 07.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2022 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 04.02.2022 року, подану фермерським господарством «ФАРІОН-АГРО», датою її направлення на реєстрацію.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» (; 66422, Одеська область, с. Ананьїв, Друга Дільниця, вул. Фонтанна, 2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481, 00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фермерського господарства «ФАРІОН-АГРО» (; 66422, Одеська область, с. Ананьїв, Друга Дільниця, вул. Фонтанна, 2) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач фермерське господарство «ФАРІОН-АГРО» (; 66422, Одеська область, с. Ананьїв, Друга Дільниця, вул. Фонтанна, 2).

Відповідачі:

- Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд.5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166);

- Державна податкова служба України (Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04655, ).

Суддя О.В. Глуханчук