Справа № 420/890/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/890/23
УХВАЛА
23 січня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій представник позивача просить суд:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цією позовною заявою.

прийняти адміністративний позов до розгляду.

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15 липня 2022 року № 1233 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою позивачем подані заяви (клопотання) про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду з позовною заявою та про витребування доказів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/890/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161,172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Позовна заява сформована 17.01.2023 року представником позивача в системі «Електронний суд».

Згідно із ч.2 ст.160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.7-9 статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Проте позивачем не надано суду копії позовної заяви із доданими до неї доказами, як і доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу.

Разом з адміністративним позовом представником позивача надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій представник просить поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк звернення до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначене наступне.

Позивач наголошує, що обмеження його у праві доступу до суду з позовною вимогою про визнання протиправним наказу в/ч НОМЕР_2 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності спричинить ситуацію, за якої ефективне поновлення його прав буде неможливим, а протиправна поведінка суб`єкта владних повноважень залишиться без жодних негативних наслідків для нього, що зумовить нівелювання всіх принципів функціонування України як правової держави, у якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Оскаржене рішення в/ч НОМЕР_4 прийнято 15 липня 2022 року. Проте ознайомився з відповідним наказом позивач лише 16 листопада 2022 року. Приписами ст. 2 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Аналіз вказаної статті дозволяє стверджувати, що верховенство права в адміністративному судочинстві законодавець пов`язує з правами людини, врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цього принципу, верховенством Конституції і прямою дією її норм, у тому числі при зверненні до суду. Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист. Позивач зауважує, що з квітня 2022 року проходить військову службу на посаді офіцера 4 запасної роти в/ч НОМЕР_2 , що територіально розташована в АДРЕСА_2 . Проте місце служби позивача не збігається з місцем розташування військової частини. В інтересах обороноздатності країни дислокація відповідного військового підрозділу розголошена бути не може, проте може бути витребувана судом, за умови наявності допуску до державної таємниці. Зважаючи на воєнний стан, запроваджений в Україні з 24 лютого 2022 року, та неможливість залишити місце служби, доступ позивача до судового захисту його прав значно ускладнений - самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав позивач не може, оскільки не має юридичної освіти та необхідних умов для підготовки та подання позовної заяви у місці проходження військової служби (відсутність стабільного мобільного зв`язку, відсутність необхідної оргтехніки, яку можна використовувати у власних інтересах тощо). Реалізація ж права на правову допомогу, яке гарантоване Конституцією України, завдяки чому стало можливим звернення позивача до суду, відбувалася за сприяння дружини ОСОБА_1 . Верховний Суд в ухвалі від 01 серпня 2022 року по справі № 802/118/17-а наголосив, що посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло та обумовило пропуск строку. Вказані вище обставини щодо проходження ОСОБА_1 військової служби в особливий період в умовах воєнного стану, є об`єктивно непереборними, жодним чином не залежать від волі ОСОБА_1 , та унеможливили вчасне звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Суд не вбачає підстав для визнання вказаних позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду поважними, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем 15.07.2022 року, позивач зазначає, що про існування цього наказу він дізнався 16.11.2022 року, позов поданий до суду 17.01.2023 року.

Тобто, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених.

У справі Устименко проти України (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Встановлений ст.122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. № 340/1019/19).

Згідно оскаржуваного наказу (п.1) за вживання спиртних напоїв на території 4 запасної роти, на позивача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та вирішено не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабміну України №168 від 28.02.2022 року у повному обсязі (п.1 наказу); наказано перерахувати позивачу грошове забезпечення за липень 2022 року відповідно до вимог п.1 даного наказу.

Крім того, ОСОБА_1 у позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду зазначає, що про існування оскаржуваного наказу йому стало відомо 16.11.2022 року, тому навіть якщо погодитись і твердженням позивача щодо дати, коли він дізнався про порушення своїх прав позов у справі також поданий з пропуском строку, встановленого нормами ч.5 ст.122 КАС України.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Обгрунтування позивача, наведене у клопотанні, є міркуваннями загального характеру, що не містять конкретних та вагомих відомостей стосовно того, чому ним був пропущений місячний строк на звернення до суду з позовом, початок перебігу якого виходячи з його власних тверджень припадав на 17.11.2022 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави, наведені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, є неповажними для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а подана позивачем заява про поновлення строку не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява має бути залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення (або копії позовної заяви із додатками для відповідача)

- заяви про поновлення строку звернення до суду із приведенням поважних причин, відмінних від тих, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, що надійшла до суду разом із позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачеві.

Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.М. Аракелян