Справа № 640/24867/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дубекспо» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубекспо» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені за прострочення бюджетного відшкодування, інфляційних втрат і боргових за користування коштами, -

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Дубекспо» (надалі - позивач, ПП «Дубекспо») з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), третя особа, без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просив суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму пені щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 56935,80 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму інфляційних втрат у розмірі 3871,38 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму боргових за користування коштами у розмірі 6 469,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №826/7041/16 законної сили орган ДПС не здійснив відповідних дій з метою перерахування на розрахунковий рахунок ПП «Дубекспо» коштів у вигляді сум податку на додану вартість, заявлених платником до бюджетного відшкодування за звітні періоди вересень, жовтень і листопад 2015 року. Керуючись нормами п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України ПП «Дубекспо» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовами про стягнення з Державного бюджету України сум пені за прострочення термінів відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість за періоди починаючи з 07.12.2016 по 30.09.2020 (в т.ч. із цим позовом про стягнення пені за період з 01.08.2020 по 30.09.2020), та у більшості випадків суд виніс позитивні для підприємства судові рішення. З огляду на те, що станом на 30.09.2020 наявна прострочена бюджетна заборгованість з податку на додану вартість усього у розмірі 1290460 грн., то позивач вважає, що розмір пені, яка підлягає стягнення з держави на користь ПП «Дубекспо» за порушення строків повернення бюджетного відшкодування складає 56935,80 грн. Крім того, позивач зазначив, що у випадку несвоєчасного відшкодування (неповернення) державою сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість між державою, в особі ГУ ДПС у м. Києві (як боржником), і платником податку (як кредитором) виникають фінансові правовідносини, у яких допускається застосування наслідків порушення боржником виконання перед кредитором свого грошового зобов`язання, передбачених нормами ст. 625 Цивільного кодексу України. Позивач вважає, що порушення державою термінів виконання грошового зобов`язання з відшкодування податку на додану вартість за місяці вересень, жовтень і листопад 2015 року, призвело до виникнення у позивача права на застосування наслідків до такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% боргових за користування коштами платника за весь час прострочення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (, адреса: 01004, м. Київ, вул. Горького, 5, кор. Б) пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 у розмірі 15525,59 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень 59 копійок);

- в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь приватного підприємства «Дубекспо» (, адреса: 01004, м. Київ, вул. Горького, 5, кор. Б) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 485,14 грн. (чотириста вісімдесят п`ять гривень 14 копійок) та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19);

- встановлено Головному управлінню ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) місячний строк, з моменту набрання рішенням законної сили, для подання до Окружного адміністративного суду міста Києва звіту про виконання даного рішення суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині позовних вимог, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення в частині скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що під час розрахунку підлягає застосування ставка НБУ, яка діяла на час виникнення бюджетної відшкодування станом на 2015 рік в розмірі 22%. Крім того, позивач зазначив, що у випадку несвоєчасного відшкодування (неповернення) державою сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість між державою, в особі ГУ ДПС у м. Києві (як боржником), і платником податку (як кредитором) виникають фінансові правовідносини, у яких допускається застосування наслідків порушення боржником виконання перед кредитором свого грошового зобов`язання, передбачених нормами ст. 625 Цивільного кодексу України. Позивач вважає, що порушення державою термінів виконання грошового зобов`язання з відшкодування податку на додану вартість за місяці вересень, жовтень і листопад 2015 року, призвело до виникнення у позивача права на застосування наслідків до такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% боргових за користування коштами платника за весь час прострочення.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу та в обґрунтування відзиву зазначає, що підстав для застосування вимог статті 625 Цивільного кодексу України є помилковим, оскільки Податковим кодексом України не передбачено дане відшкодування. В частині задоволення позовних вимог відповідач просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що у травні 2015 року Приватне підприємство «Дубекспо» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, за участі третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в кому просило суд: 1) визнати протиправною бездіяльності органу ДФС стосовно неподання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновків із зазначенням сум бюджетного відшкодування з ПДВ згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди вересень 2015 року у розмірі 592 226 грн., жовтень 2015 року у розмірі 98 800 грн. та за листопад 2015 року у розмірі 599 434 грн.; 2) зобов`язати орган ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновків із зазначенням сум бюджетного відшкодування з ПДВ згідно податкових декларацій за вересень 2015 року у розмірі 592 226 грн., жовтень 2015 року у розмірі 98 800 грн., листопад 2015 року у розмірі 599 434 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2016 у справі №826/7041/16 за вказаним позовом було відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №826/7041/16 апеляційну скаргу ПП «Дубекспо» на зазначене рішення суду першої інстанції від 05.09.2016 задоволено. А саме судом апеляційної інстанції скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2016 та ухвалено нову постанову, про задоволення позову у спосіб:

- визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві стосовно неподання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновків із зазначенням суми згідно декларацій із податком на додану вартість: за вересень 2015 року у розмірі 592 226 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (); за жовтень 2015 року у розмірі 98 800 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (); за листопад 2015 року у розмірі 599434 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо» ();

- зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновків із зазначенням суми згідно декларацій із податком на додану вартість: за вересень 2015 року у розмірі 592226 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (); за жовтень 2015 року у розмірі 98800 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (); за листопад 2015 року у розмірі 599434 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо» ().

Зокрема, за результатами розгляду справи №826/7041/16 по суті Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що ПП «Дубекспо» має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в автоматичному режимі по податковим деклараціям з ПДВ за вересень 2015 року, жовтень 2015 року та листопад 2015 року.

В подальшому Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі № 826/7041/16.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві. Водночас у задоволенні заяви (клопотання) Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 р. у справі № 826/7041/16 Касаційним судом було відмовлено.

Постановою Верховного Суду 27.09.2022 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві висновки із зазначенням сум згідно декларацій із податком на додану вартість: за вересень 2015 року у розмірі 592226,00 грн., за жовтень 2015 року у розмірі 98800,00 грн., за листопад 2015 року у розмірі 599434,00 грн., які підлягають відшкодуванню з бюджету на користь Приватного підприємства «Дубекспо», із ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2015 року у розмірі 592226,00 грн., за жовтень 2015 року у розмірі 98800,00 грн., за листопад 2015 року у розмірі 599434,00 грн. В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо несвоєчасного відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість, звернувся з відповідним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що наявності підстав для стягнення на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а також неподання контролюючим органом до відповідного казначейського органу висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені, а після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Положеннями пункту 200.4 статті 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У той же час, відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.15 статті 200 ПК України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Таким чином, нормами податкового законодавства передбачений чіткий порядок дій контролюючого органу щодо зобов`язання внесення відповідних даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

При цьому, у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

У той же час, факт несвоєчасного перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість не є спірним у даній справі, зміст спірних правовідносин становить строк, протягом якого платник податку має право на стягнення пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, та сума такої пені.

Так, відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Колегія суддів звертає увагу, що нормами Податкового кодексу України визначено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість з моменту її виникнення до дня погашення включно.

На думку суду апеляційної інстанції, наведені вище норми дають підстави для висновку, що строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість.

Аналіз зазначених норм свідчить про безпідставність тверджень скаржника стосовно необхідності застосування до даних правовідносин строку 1095 днів від моменту виникнення права на бюджетне відшкодування, оскільки в даному випадку порушення є триваючим, і може перевищувати такий строк не з вини платника.

Згідно зі сталою судовою практикою Верховного Суду, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

При цьому, судом першої інстанції підтверджено, що позивачем було ініційоване судове провадження, у тому числі щодо стягнення пені на суму простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, і даний спір був вирішений в межах справи N 826/7041/16, у якому суд визнав порушення прав позивача, стягнув з відповідача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за вересень 2015 року у розмірі 592226,00 грн., за жовтень 2015 року у розмірі 98800,00 грн., за листопад 2015 року у розмірі 599434,00 грн.

Крім того, незважаючи на вирішення вказаного спору, порушення прав позивача продовжилось, ПП «Дубекспо» подало до Окружного адміністративного суду міста Києва ряд позовних заяв до Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві з вимогами стягнути з Державного бюджету України на користь ПП «Дубекспо» сум пені щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за періоди з 07.12.2016 по 28.02.2018, з 02.03.2018 по 12.07.2018, з 13.07.2018 по 30.09.2018, з 01.10.2018 по 31.10.2018, з 01.11.2018 по 30.11.2018, з 01.12.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 28.01.2019, з 29.01.2019 по 31.03.2019, з 01.04.2019 по 31.08.2019, з 01.09.2019 по 31.10.2019, з 01.11.2019 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 29.02.2020. За результатами розгляду по суті деяких із перелічених позовних заяв підприємства Окружним адміністративним судом міста Києва були ухвалені наступні судові рішення:

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 №826/18845/16 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства суму пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість за період з 07.12.2016 по 28.02.2018 у розмірі 546 384, 82 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 02.08.2018 набрало законної сили з 22.10.2018;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 №826/11992/18 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства суму пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 02.03.2018 по 12.07.2018 у розмірі 95189,70 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 19.11.2018 набрало законної сили з 13.03.2019;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2019 №826/11826/18 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства суму пені щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 13.07.2018 по 30.09.2018 у розмірі 58399,05 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 28.02.2019 набрало законної сили з 20.05.2019;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 №826/16497/18 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства суму пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.10.2018 по 31.10.2018 у розмірі 22910,08 грн. Виходячи зі змісту норми ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України вказане рішення суду від 07.02.2020 набрало законної сили з 06.10.2020;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 №640/19198/18 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства суму пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 у розмірі 22146,41 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 07.02.2020 набрало законної сили з 17.09.2020;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 №640/22051/18 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства суму пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 у розмірі 22910,08 грн. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №640/22051/18 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 змінено в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та абзац 2 резолютивної частини рішення суду викладено у наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (юридична адреса: 01004, м. Київ, вул. Горького, 5б, місцезнаходження: 03164, м. Київ, вул. Г. Наумова, 33, кв.2, ідентифікаційний код 36203336) пеню в розмірі 22 906,61 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шість) гривень 61 коп.». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 було залишено без змін. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 07.02.2020 та постанова суду апеляційної інстанції набрали законної сили з 06.10.2020;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 №640/312/19 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 28.01.2019 у розмірі 20619,08 грн. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №640/312/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 змінено в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та абзац 3 резолютивної частини рішення суду викладено у наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» (юридична адреса: 01004, м. Київ, вул. Горького, 5б, місцезнаходження: 03164, м. Київ, вул. Г. Наумова, 33, кв. 2, ідентифікаційний код 36203336) пеню в розмірі 20615,96 грн. (двадцять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 96 коп.).». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 було залишено без змін. Виходячи зі змісту норм ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України вказане рішення суду від 20.02.2020 та постанова суду апеляційної інстанції від 15.09.2020 набрали законної сили з 15.09.2020;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2021 №640/15293/19 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.04.2019 по 31.08.2019 у розмірі 112454,50 грн. За даними автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого діловодства суду» вказане рішення суду від 16.06.2021 набрало законної 02.08.2021;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 №640/20609/19 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.09.2019 по 31.10.2019 у розмірі 42491,91 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 04.12.2020 набрало законної сили з 26.03.2021;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2020 №640/12803/19 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 у розмірі 19728,13 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 02.11.2020 набрало законної сили з 14.01.2021;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2021 №640/5165/20 задоволено позовні вимоги ПП «Дубекспо», вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.12.2019 по 29.02.2020 у розмірі 49 863,95 грн. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 31.05.2021 набрало законної сили з 07.10.2021.

Колегія суддів звертає увагу, що в даній справі позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму пені за період з 01.08.2020 року по 30.09.2020 року.

Так, відповідно до даних з офіційного сайту Національного банку України (доступ до якого надано за посиланням: https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish) у періоди з 24.07.2020 по 03.09.2020 та з 04.09.2020 по 22.10.2020 облікова ставка Національного банку України була встановлена на рівні 6% річних.

Виходячи з того, що періодом порушення строків відшкодування позивачу ПДВ є період 01.08.2020 по 30.09.2020, а розмір бюджетної заборгованості становить 1290264,42 грн., то розмір пені, що стягується за вказаний період має розраховуватися наступним чином: 1 290 264,42 грн. х (6% х 120%) х 61 день/365 днів = 15525,59 грн., де:

- сума заборгованості - 1 290 264,42 грн.;

- період заборгованості з 01.08.2020 по 30.09.2020 (кількість днів затримки відшкодування податку на додану вартість) - 61 день;

- облікова ставка Національного банку України, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку її дії включаючи день погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість (його частини) - 6%;

- розмір пені - 120%.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що наведений позивачем у тексті позову (апеляційної скарги) розрахунок пені містить окремі неточності, а саме: щодо розміру заборгованості (зазначено 1290 460,00 грн. замість 1 290 264,42 грн.) та розміру облікової ставки НБУ (зазначено « 22%» замість « 6%»), - внаслідок чого такий розрахунок позивача заявленої до стягнення суми пені (56935,80 грн.) є необґрунтованим.

Позивач в апеляційній скарзі наголошує на помилковості суду першої інстанції про застосування ставки НБУ на 2020 рік під час розрахунку, а не ставку станом на 2016 року в розмірі « 22%».

Надаючи оцінки зазначеним доводам апеляційної скарги в контексті правозастосування пункту 200.23 ПК України, колегія суддів звертає увагу на правову позиції, послідовно викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20.06.2019 року по справі N820/1750/18, від 25.03.2020 року по справі N808/481/16, від 02.02.2021 року по справі N810/1506/17, від 02.06.2021 року по справі N1.380.2019.004395 та від 16.12.2021 року по справі N816/3945/15, відповідно до яких пеня має розраховуватись, виходячи із облікової ставки НБУ протягом строку її дії, тобто із урахуванням зміни облікової ставки НБУ за відповідний період

У взаємозв`язку із наведеним варто зазначити, що у своїй постанові від 12.02.2019 №826/7380/15 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права платника ПДВ на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ, зазначила, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву платника податку до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку. Ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податку, є стягнення з Державного бюджету України через відповідний контролюючий орган на користь платника податку заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума пені, яка підлягає відшкодуванню ПП «Дубекспо» з Державного бюджету за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 становить 15525,59 грн, з урахування облікової ставки НБУ « 6%».

Щодо посилання позивача про те, що підлягають задоволено позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України на свою користь інфляційних втрат (у розмірі 3871,38 грн.) та 3% боргових (у розмірі 6469,97 грн.), нарахованих на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ (1290460 грн.) на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, колегія суддів не погоджується з даними твердженнями, з наступних підстав.

Податковий кодекс України є спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування, які є публічно-правовими.

На момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, податкове законодавство (ПК України) містить норму щодо нарахування пені на рівні 120 відсотків від облікової ставки НБУ на суму бюджетної заборгованості з ПДВ, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1212 ЦК України встановлено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Згідно частини 2 статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу).

Відповідно до частини 2 статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На необхідності розмежовувати юридичну відповідальність держави та державних органів орієнтує рішення Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі №12-рп/2001, за змістом якого державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. У разі їх недостатності відповідальність за її зобов`язаннями несе власник відповідного майна.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з Державного бюджету України інфляційні втрати та 3% боргових, нарахованих на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що цивільні права на обов`язки у даному випадку між позивачем та відповідачем (як суб`єктом владних повноважень) не виникли. Кошти, які Підприємству не були своєчасно відшкодовані є бюджетними коштами до їх отримання позивачем, не є коштами державних органів (ГУ ДФС у м. Києві, ГУ ДПС у м. Києві) та позивач у даних правовідносинах не набуває статусу кредитора.

Отже, у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку ЦК України, як зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу, що Податковим кодексом України чітко визначено, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до спірних правовідносин, а підлягає застосуванню виключно нарахування пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість (п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України), тому безпідставним є стягнення з Державного бюджету України також інфляційних нарахувань та 3% боргових за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дубекспо» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович