Справа № 526/503/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 р. Справа № 526/503/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.07.2022, суддя Тіщенко Л.І., вул. Лесі Українки, 6, Гадяч, Полтавська область, 37300, повний текст складено 20.07.22 по справі № 526/503/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області , Інспектора СРПП ВП № 3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Піговича Петра Ярославовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП ВП №3 ( м. Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Піговича П. Я., Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.04.2022 серії БАБ №608212.

В адміністративному позові зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху не порушував.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.07.2022 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії БАБ №608212 від 06.04.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 грн (чотириста дев`яносто шість) грн та витрати на правову допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що винесена інспектором СРПП ВП №3 (м. Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Піговичем П. Я. постанова відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпаП є обґрунтованою та законною. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, вказує на не співмірність ціни позову та суми витрат на правничу допомогу. Постановою по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 340 грн, в свою чергу позивач надав до суду попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на суму 1000 грн. У договорі про надання правничої допомоги від 16.04.2022 відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватись на підставі розрахунків/рахунків, актів або інших двосторонніх документів, відсутні будь-які платіжні доручення, що підтверджує оплату наданих послуг у розмірі 1000 грн та копія виписки з рахунку про надходження коштів за зазначеним платежем, відсутня відповідна реєстрація договору.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №608212 від 16.04.2022, яка складена інспектором СРПП ВП №3 (м. Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Піговичем П. Я., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови, вбачається, що 06.04.2022 о 13 год. 13 хв. в м. Теребовля по вул. Князя Василька, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу марки Ford C-MAX, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3. 34 «Зупинку заборонено», а також ближче 10 м від місця виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 (и) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 122 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неподання відповідачем допустимих доказів правомірності свого рішення, є підставою для скасування постанови серії БАБ №608212 від 06.04.2022, винесеної інспектором СРПП ВП №3 (м. Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Піговичем П. Я. та закриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність, серед іншого, за порушення водіями вимог дорожніх знаків, правил зупинки.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Згідно Правил дорожнього руху дорожнім знаком 3.34 Зупинку заборонено. забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п.15.9 (и) ПДР України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що водій має право, зокрема знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п.9 ч.1 ст.31 Закону України « Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Приписами п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи, автомобіль марки Ford C-MAX, д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу марки Ford C-MAX, д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3. 34 «Зупинку забороно», а також ближче 10 м від місця виїзду з прилеглої території. Відповідачем вказаних доказів суду також не було надано.

Надані відповідачем фото вулиці Князя Василька у м. Теребовля в напрямку м. Тернопіль Тернопілької області, не можуть бути оцінені судом як належний доказ, оскільки з них неможливо встановити місце зупинки транспортного засобу позивача саме 06.04.2022, а також його відстань від місця зупинки.

Також, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення із зазначенням відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено запис, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснено фотофіксацію, надані відповідачем фотографії не можуть вважатись належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що неподання відповідачем допустимих доказів правомірності свого рішення, є підставою для скасування постанови серії БАБ №608212 від 06.04.2022, винесеної інспектором СРПП ВП №3 (м. Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Пігович П. Я. та закриття провадження у справі.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 1000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-5, 7 ст. 134 КАС України, втрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави . За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн підтвердженні належними та допустимими доказами (договором на представництво та про надання правничої допомоги від 16.04.2022, укладеним між адвокатом Мальченко Д.В. та Бурлакою В.М., згідно п.4 якого, розмір плати за цим договором погоджується та визначається стронами додатковою угодою до цього договору або в акті здачі приймання виконаних робіт (наданих послуг), що є додатками до цього договору; актом наданих послуг загальною вартістю 1000 грн, в якому вказано, що послуги надані в повному обсязі, станом на час підписання акта, оплачені 16.04.2022 у сумі 1000 грн, сторони претензій не мають).

Отже, розмір витрат позивача у сумі 1000 грн на правову допомогу є таким, що відповідає вимогам ст.134 КАС України, тому підлягає стягненню з відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.07.2022 по справі № 526/503/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
.