Справа № 480/7770/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2023 року Справа № 480/7770/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7770/22 за позовом ОСОБА_1 до Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просить визнати протиправною бездіяльність Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при виконанні виконавчого провадження №62095305 щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати Лебединський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) закінчити виконавче провадження № 62095305.
Свої вимоги мотивує тим, що державним виконавцем в порушення вимог п.5 ч.1, ч.2 та ч.3 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" в день, коли виконавцю стало відомо про обставини, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Зокрема, постановою Господарського суду Сумської області від 27.05.2021 року у справі № 920/1050/20, яка набрала законної сили та не оскаржувалася, визнано банкрутом боржника - фізичну особу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та введено процедуру погашення боргів.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021 року у справі № 920/1050/20, серед іншого: затверджено звіт керуючого реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 ; звільнено фізичну особу - ОСОБА_1 від боргів; встановлено, що вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; та зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Враховуючи викладене вище, заборгованість ОСОБА_1 за вимогою № Ф-2378-51 У від 11.03.2020 року та вимогою № Ф-2378-51 У від 06.11.2020 року вважається погашеною, виконавчі документи (вимога № Ф-2378-51 У від 11.03.2020 року; вимога № Ф-2378-51 У від 06.11.2020 року) є такими, що не підлягають виконанню, а фізична особа-банкрут є такою, що звільнена від боргів в силу положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Таким чином, після визнання фізичної особи банкрутом виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби на підставі п. 3 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а після винесення ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, і виконавче провадження підлягає закінченню згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", чого не було здійснено у цьому випадку.
Позивач зазначає, що бездіяльність Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в особі державного виконавця Богомолова Дмитра Сергійовича при виконанні виконавчого провадження № 62095305 щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження порушує його охоронювані законом права та інтереси, позбавляє його права на нормальне життя без записів у реєстрі боржників, арештів, накладених на майно та стягнення за боргом, який погашено, та є такою, що вимагає визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії органом владних повноважень.
Ухвалою від 28.11.2022р. провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
14.12.2022р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.57-58), в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки підстави для закінчення виконавчого провадження № 62095305 та виконавчого провадження № 64634445 були відсутні внаслідок того, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021р. провадження у справі № 920/1050/20 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 звільнено від боргів, крім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до п. 7 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті юридичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.
Тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.
13.01.2023р. від представника третьої особи надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких вказано, що відповідно до ч.7 ст.133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Згідно з ч. 7 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.
Таким чином, представник третьої особи зазначає, що недоїмка з єдиного соціального внеску є вимогою, яка нерозривно пов`язана з особистістю фізичної особи, в розумінні ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства та не підлягає списанню, керуючись ч.2 ст134 Кодексу України з процедур банкрутства та ч.7 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Тому вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020р. №Ф-2378-51 та від 06.11.2020р. №Ф-2378-51 є виконавчими документами та підлягають виконанню органами державної виконавчої служби.
Враховуючи вищевикладене, на думку представника ГУ ДПС у Сумській області, бездіяльність Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є правомірною, внаслідок чого у задоволенні позову просить відмовити.
Представник позивача, не погоджуючись з доводами ГУ ДПС у Сумській області щодо відмови у задоволенні позових вимог, у своїх поясненнях від 23.01.2023 р. зазначив, що вимога № Ф-2378-51 У від 11.03.2020 року, видана Головним управлінням ДПС у Сумській області про стягнення боргу (недоїмки) в розмірі 406 094,67 грн. з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Сумській області, та яка виконується у рамках виконавчого провадження № 62095305, за наслідками процедур неплатоспроможності боржника, проведених у справі № 920/1050/20, визнана такою, що не підлягає виконанню. Отже, з огляду на положення ст.ст. 113, 130, 134, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 4, 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження за такою вимогою повинно бути закінчене.
Розглянувши подані учасниками спору документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На виконанні в Лебединському відділі державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження АСВП 62095305, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 2378-51 У, видана 11.03.2020 року ГУ ДПС у Сумській області про сплату недоїмки, штрафу та пені у сукупному розмірі 406 094 грн. 67 коп. та АСВП 64634445, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 2378-51 У, видана 06.11.2020 року ГУ ДПС у Сумській області про сплату недоїмки у розмірі 6 295 грн. 30 коп.
Виконавчий документ Ф - 2378-51 У, виданий 11.03.2020 року, надійшов на виконання до відділу ДВС 15.05.2020, тоді ж, 15.05.2020 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62095305, копії якої були направлені сторонам. Також, виконавчий документ Ф - 2378-51 У, виданий 06.11.2020 року, надійшов на виконання до відділу ДВС 24.02.2021, тоді ж, 24.02.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64634445, копії якої були направлені сторонам.
04.03.2021 року державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчих дій по АСВП 62095305 згідно з ухвалою Господарського суду Сумської області № 950/1050/20 від 09.02.2021 року про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до вирішення питання по суті.
21.10.2022 року державним виконавцем винесена постанова про поновлення вчинення виконавчих дій.
14.11.2022 року від ОСОБА_1 в особі представника адвоката Жмакіної Надії Вікторівни до Лебединського ДВС надійшли заяви № 08/11-1 від 08.11.2022 року та № 08/11-2 від 08.11.2022 року про закінчення виконавчого провадження на підставі постанови Господарського суду Сумської області у справі № 920/1050/20 від 27.05.2021 року.
17.11.2022 року державним виконавцем надана відповідь про відсутність законних підстав для закінчення виконавчого провадження № 62095305 та виконавчого провадження № 64634445 у заявах № 08/11-1 від 08.11.2022 року та № 08/11-2 від 08.11.2022 року, зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021 провадження у справі № 920/1050/20 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 звільнено від боргів, крім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.
Вважаючи бездіяльність державного виконавця щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною, ОСОБА_1 звернувся із відповідним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі за текстом - Закон № 2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першоїстатті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Згідно з п. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції.
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 цієї ж статті).
Частиною 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (в редакції, чинній на момент винесення вимоги).
Судом встановлено, що позивачем не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до самостійно визначених грошових зобов`язань, про що свідчать вимоги про сплату єдиного внеску № Ф-2378-51 У від 11.03.2020 року та № ф-2378-51 У від 06.11.2020 року.
Відповідно до приписів норми п. 1 ч. 10 ст. 9 зазначеного Закону (у відповідній редакції) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Згідно з п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, такі суми у визначений законом строк позивачем сплачені не були, а набули статусу недоїмки.
В подальшому, ухвалою Господарського суду Сумської області від 09.02.2021р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 №920/1050/20 та введено процедуру реструктуризації боргів боржника.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.03.2021р. у справі №920/1050/20 визнано кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Сумській області в розмірі 4 558 163,72 грн., в тому числі з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 414 589,97 гривень.
Постановою Господарського суду Сумської області від 27.05.2021р. у справі №920/1050/20 ОСОБА_1 визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021р. закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 №920/1050/20 та завершено процедуру погашення боргів.
Згідно з п.6-7 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 20.10.2021р. у справі №920/1050/20 ОСОБА_1 звільнено від боргів, а вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, а згідно з п.9 резолютивної частини цієї ж ухвали боржник не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.
Відповідно до ч.3 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.
Крім того, відповідно до ч.7 ст.133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Частиною 7 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.
Таким чином, суд погоджується із доводами представника відповідача та представника третьої особи, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020р. №Ф-2378-51 та від 06.11.2020р. №Ф-2378-51 є виконавчими документами та підлягають подальшому виконанню органами державної виконавчої служби.
При цьому, суд відхиляє посилання представника позивача на п. 3 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо боржника визнано банкрутом, оскільки у цьому випадку виконавче провадження вже було відкрите та ОСОБА_1 не було визнано банкрутом на момент пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Також суд відхиляє посилання представника позивача на п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження», згідно з якою виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у цій ситуації не було скасовано або визнано нечинними рішення, на підставі яких видані виконавчі документи, та не винесено судових рішень про визнання вимог про сплату єдиного внеску такими, що не підлягають виконанню.
Оскільки підстави для застосування перелічених вище правових норм були відсутні, то, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є правомірною, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.
Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, то понесені позивачем судові витрати відповідно до ст.139 КАС України не підлягають стягненню на його користь.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова