Справа № 817/63/17
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
щодо визнання виконавчого документа таким,
що не підлягає виконанню
20 січня 2023 року Р і в н е №817/63/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Д.Є. Махаринця розглянувши в письмовому провадженні заяву Приватне підприємство - фірма "Інтерекопласт" в особі ліквідатора Головко О.І. про визнання виконачого документа таким , що не підлягає виконанню
На адресу Рівненського окружного адміністративного суду надійшла заява про визнання виконавчого документа - постанови суду від 07.04.2017 № 817/63/17 по справі за адміністративним позовом Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області до Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" про зупинення видаткових операцій та заборону відчуження майна таким, що не підлягає виконанню .
В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що Постановою Господарського суду від 21 липня 2022 року в справі 918/458/18 приватне підприємство-фірму "Інтерекопласт" визнано банкрутом та призначено Ліквідатором Головка О.І. Цим же рішенням скасовані всі арешти та обмеження на майно банкрута приватне підприємства-фірми "Інтерекопласт".
Заявник також посилається на ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, у якій зазначено, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Відтак на думку заявника, виконавчий документ виданий окружним адміністративним судом наразі не підлягає виконанню, водночас наявність діючої постанови адміністративного суду унеможливлює подальше здійснення ліквідаційної процедури господарським судом в межах справи про банкрутство
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 18.01.2022 року в зв`язку із закінченням повноважень судді Сала А.Б. подану заяву розподілено на розгляд судді Махаринцю Д.Є.
Сторони у судове засідання не прибули, по дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до частини 3 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Отже, враховуючи положення статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України заява розглядається у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом встановлено наступне.
Відповідно до положень статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених законом, - рішення (ухвала, постанова) суду є виконавчими документами.
Підставою для виконання контролюючим органом та банківськими установами судового рішення про зупинення видаткових операцій, що набрало законної сили, є його примірник, надісланий відповідному суб`єкту - податковому органу у встановленому порядку.
За таких обставин виконання вказаної постанови суду здійснювалось ГУ ДФС в Рівненській області через установи банків.
Постановою Господарського суду від 21 липня 2022 року, в справі № 918/458/18 за заявою Головного управління ДПС у Рівненській області приватне підприємства-фірми "Інтерекопласт" визнано банкрутом, призначено Ліквідатором Головка О.І., скасовані всі арешти та обмеження на майно банкрута приватне підприємства-фірми "Інтерекопласт".
Рішення суду набрало законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.9 п.16.9 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Положеннями п. 87.2 ст. 87 ПК України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.п. 88.1, 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, право на яку виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Підстави виникнення права податкової застави визначені статтею 89 ПК України. Зокрема, підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 цієї статті передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Згідно з статтею 91 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом.

Порядок призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

У разі відмови платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право залучати до опису майна платника податків не менш як двох понятих.

У разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Водночас останнім абзацом статті 91 ПК України передбачено, що зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Отже, з вищенаведеного слідує, що строк зупинення видаткових операцій строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Як було встановлено судом підставою для зупинення видаткових операцій позивача було те, що Приватним підприємством не забезпечено податковому керуючому можливістю проведення перевірки майна, що перебуває у податковій заставі.

При цьому, на час розгляду зяяви судом встановлено, що у продовж 2018-2022 рр. не здійснювалися перешкоди щодо надання можливості податковому керуючому здійснювати його посадові обов`язки, зокрема провести перевірку майна, що перебуває у податковій заставі, оскільки господарським судом здійснювалась процедура банкрутства юриличної особи за заявою податкового органу .

Суд наголошує, що однією з підстав для припинення дії рішення про зупинення видаткових операцій є закінчення строку.

З урахуванням наведеного суд вважає, що у зв`язку зі зміною обставин, що стали підставою для зупинення видаткових операцій Приватного підприємства "Інтерекопласт", визнання його банкрутом та сплином значного періоду часу після прийняття рішення про зупинення видаткових операцій та з огляду на вищенаведені обставини справи, це є підставою зняття застосованого обмеження видаткових операцій платника податків шляхом зняття(скасування), зупинення видаткових операцій на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07.04.2017 у справі № 817/63/17.

Наразі судом встановлено, що судовим рішеннями у господарській справі 918/454/18 від 21.07.2022 року яке набрало законної сили скасовані всі арешти та обмеження по розпорядження накладені на майно ППФ "Інтерекопласт", накладення нових арештів не допускається.

Згідно з приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зі свого боку ч. 4 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, зокрема на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у більшості випадків, не знімається. Крім того, упродовж строку зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Якщо впродовж 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не ухвалено рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або ухвалено рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів фізичної особи, а також призначає керуючого реалізацією (ч. 1 ст. 130 КУзПБ). Наслідками відкриття процедури погашення боргів є те, що строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав, у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (ч. 1 ст. 59 КУзПБ).

Водночас ст. 59 КУзПБ передбачає, що з дня винесення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника

Практика Верховного Суду зазначає на необхідності зняття всіх арештів (обмежень) перед початком реалізації майна, оскільки в процедурі погашення боргів фізичної особи задоволення вимог кредиторів відбувається за рахунок коштів, отриманих від здійсненої у встановленому порядку реалізації майна банкрута. Отже, з моменту відкриття відносно боржника ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження чи інші обмеження щодо розпорядження його майном підлягають скасуванню. Існування не скасованих заборон на відчуження активів банкрута перешкоджає ліквідатору (керуючому реалізацією) у виконанні покладених на нього Законом обов`язків (постанови Верховного Суду від 14.03.2018 у справі N10/Б-5022/1359/2011, від 16.10.2018 у справі NБ-50/112-09).

Отже, судом встановлено, що після набрання законної сили постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2017 та звернення рішення до виконання відповідача було визнано банкрутом за заявою ініціюючого кредитора - Головного управління ДПС в Рівненській області ( правонаступника ГУ ДФС в Рівненській області) відтак підстави для допуску податкового керуючого ГУ ДПС та зупинення видаткових операцій в порядку визначеному Податковим кодексом відпали а застосовані обмеження мають бути зняті.

Згідно ч.1 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини другої статті 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, виходячи зі змісту вказаної норми, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, зокрема, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою. або з інших причин.

Із змісту розділу IV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" КАС України та Закону України Про виконавче провадження вбачається, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св1).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого документа Постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07.04.2017 в справі № 87/63/17 таким, що не підлягає виконанню

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий документ Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07.04.2017 у справі № 817/63/17 таким, що не підлягає виконанню.

Скасувати зупинення видаткових операцій на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07.04.2017 у справі № 817/63/17

Копію ухвали надіслати сторонам в справі та відповідним банківським установам на виконання.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 20 січня 2023 року

Суддя Д.Є. Махаринець