Справа № 380/14145/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні стажу роботи у подвійному розмірі ОСОБА_1 , періодів роботи з 01.01.2004 на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня»;

- зобов`язати Головне управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області у відповідності до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботі в подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», а також провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 27.12.2019 їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 та пункту 2 частини 1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертає увагу, що при призначенні пенсії відповідач невірно розрахував її страховий стаж, оскільки відповідачем не враховано те, що періоди роботи позивача на посаді медичної сестри в інфекційній лікарні з 01.01.2004 мають бути зараховані у подвійному розмірі у відповідності до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII. Вважає такі дії відповідача щодо неврахування вказаного періоду роботи у подвійному розмірі до її страхового стажу протиправними, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 17.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 08.11.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що пільгове обчислення стажу передбачено Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах, (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у паталого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі. З 15.08.2003 набрав чинності Закон України від 10.07.2003 №1110-ІV «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з ст. 1 Закону №1110-ІV текст статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №3, ст.10) викладено в такій редакції: «Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Статтею 5 Закону України від 14.11.2017 №2205-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання психіатричної допомоги» у статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слова «психіатричних закладів охорони здоров`я» замінено словами «закладах з надання психіатричної допомоги».

Вказує, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управління з 28.02.2020 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 114 та пункту 2 частини 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV з 27.12.2019. Пенсія обчислюється при загальному страховому стажі позивача 47 років 08 місяців 17 днів, в тому числі періоди роботи з 11.08.1986 по 09.10.1991 та з 01.04.1996 по 31.12.2003 зараховано в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII. Враховуючи вищезазначене, право на обчислення стажу роботи у подвійному розмірі на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», з 01.01.2004 в ОСОБА_1 відсутнє. Відтак, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, з 27.12.2019 їй призначена пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач з 01.04.1996 по даний час працює медичним працівником у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» повний робочий день, безпосередньо обслуговувала хворих інфекційної лікарні, що підтверджується записами трудової книжки та відповідними довідками, копії яких наявні у матеріалах справи.

Пенсія позивачу призначена з урахуванням загального стажу роботи 47 років 10 місяців 17 днів.

З аналізу наявної в електронному кабінеті інформації позивачу стало відомо, що відповідач не зарахував до її стажу у подвійному розмірі період роботи медичним працівником в інфекційній лікарні з 01.01.2004, що передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

27.07.2022 позивач звернулася до відповідача зі скаргою, в якій просила зарахувати до її страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи у КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» з 01 квітня 1996 року по теперішній час та здійснити перерахунок і виплату розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 25.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії. Зокрема, повідомило, що пенсія ОСОБА_1 , обчислена при загальному страховому стажі 47 років 08 місяців 17 днів, в тому числі за Списком №2 12 років, 09 місяців, 24 дні. Також відповідач зазначив, що періоди роботи позивача з 11.08.1986 по 09.10.1991 та з 01.04.1996 по 31.12.2003 зараховано до стажу в подвійному розмірі. Водночас вказав, що відповідно до статті 60 Закону №1788-XII обчислення стажу в подвійному розмірі передбачено лише до 01.01.2004.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування спірного періоду до загального стажу у подвійному розмірі, позивач звернулася з цією позовною заявою до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з п.3 ст. 40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, положеннями статті 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон України №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Положення статті 24 Закону України №1058-IV також не скасовують та не зупиняють дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахуванням.

Таким чином, робота у інфекційній лікарні на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.

Суд зазначає, що відповідач не заперечує, а матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач: з 01.04.1996 по даний час працює медичним працівником у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» повний робочий день, безпосередньо обслуговувала хворих інфекційної лікарні, що підтверджується записами трудової книжки та відповідними довідками, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відтак, беручи до уваги положення статті 60 Закону №1788-XII, період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 необхідно рахувати у подвійному розмірі, так як у цей період позивач працювала в інфекційній лікарні на посаді завідуючої інфекційного відділення. Водночас, відповідач, не врахувавши позивачу при призначенні пенсії до її стажу в подвійному розмірі періоду роботи у інфекційній лікарні після 01.01.2004, діяв протиправно.

При цьому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права. При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 26.12.2019 (день, що передував даті призначення пенсії) на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 та провести перерахунок і виплату пенсії з 27.12.2019, із урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування при призначенні з 27.12.2019 пенсії ОСОБА_1 до її страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 26.12.2019 (день, що передував даті призначення пенсії) на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 26.12.2019 (день, що передував даті призначення пенсії) на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 та провести перерахунок і виплату пенсії з 27.12.2019, із урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) сплачений судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна