Справа № 140/1687/22
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 січня 2023 року

м. Київ

справа № 140/1687/22

адміністративне провадження № К/990/431/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/1687/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» до Головного управління ДПС у Волинській області та Головного управління Державної казначейської служби у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо не внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ за квітень 2020 року в розмірі 992208 грн; зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв необхідні дані щодо відшкодування ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» суми ПДВ за квітень 2020 року у розмірі 992 208 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь позивача відшкодування шкоди заподіяної протиправною бездіяльністю Головного управління Волинській області у розмірі 6000 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» пеню за затримку у відшкодуванні ПДВ, а також пеню за затримку у внесені відомостей про судове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі №140/16889/20, яке набрало законної сили, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 144622,42 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління, яка полягає в не внесенні до Реєстру заяв даних щодо узгодженої суми 992208 грн бюджетного відшкодування ТОВ, згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2021 року №. Зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області внести до Реєстру заяв дані щодо узгодженої суми 992208 грн бюджетного відшкодування ПДВ згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2021 року № на користь ТОВ«ФОРЕСТ-ОВ». Стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ТОВ шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу, у розмірі 6000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 4962,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишено без задоволення, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» пені на суму невиплаченої бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та розподілу судових витрат та прийнято постанову, якою позов в цій частині задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» пеню у розмірі 43174,50 грн на суму невиплаченої бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 27 липня 2021 року по 20 січня 2022 року по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року. В решті позову в цій частині відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору за подання позову у сумі 5609,61 грн. В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду 12 квітня 2022 року залишено без змін. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2481,00 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 21 вересня 2022 року, від 18 жовтня 2022 року, від 16 листопада 2022 року та від 19 грудня 2022 року було повернуто.

03 січня 2023 року до Верховного Суду надійшла вп`яте подана касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/1687/22.

Під час перевірки вп`яте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що вона дослівно повторює зміст попередніх касаційних скарг.

Так, аналогічно попереднім касаційним скаргам, у поданій вп`яте касаційній скарзі скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначених підстав для касаційного оскарження.

Верховний Суд у своїх ухвалах про повернення раніше поданої касаційної скарги вже звертав увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Суд звертає увагу скаржника, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.

Також скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначено про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування зворотної дії у часі статті 114 Податкового кодексу України.

Водночас скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою вп`яте, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Змістовно обґрунтування касаційної скарги абсолютно не змінилося.

Доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/1687/22 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов