Справа № 600/2465/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/2465/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Вiддiлу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції, просить: визнати протиправною та скасувати постанову Вiддiлу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 338161 вiд 22.06.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу до товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс в сумі 34000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно оскаржуваної постанови позивачем порушено вимоги ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою від 22.06.2022 № 338161, оскільки остання прийнята із грубим порушенням вимог законодавства, а адміністративно-господарський штраф винесений відносно нього безпідставно, без з`ясування будь-яких обставин справи.

Вказує, що відповідно до вимог п. 25 постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Вказує, що факт складання Акту мав місце 02.02.2022 року, а справу було розглянуто лише 22.06.2022, що є порушенням норми матеріального права, якої регульовано порядок фіксації фактів порушення норм Закону України Про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарського штрафу у випадку необхідності притягнення перевізника до відповідальності. При цьому, позивач наголошує, що відповідач не надав суду жодного підтвердження наявності фактів неможливості виконання ним своїх функціональних обов`язків, або ймовірно закриття установи через будь-які форс-мажорні обставини, що могло призвести до порушення визначених термінів розгляду матеріалів.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, з урахуванням документів наданих під час перевірки.

Позивач правом, передбаченим ст. 163 КАС України, не скористався, відповідь на відзив до суду не надав, пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення або визнання не навів.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс () зареєстроване як юридична особа з 23.05.2011, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У власності позивача перебував транспортний засіб марки DAF XF105.460, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

15.01.2022 у пункті пропуску "Порубне-Сірет" митного поста Вадул-Сірет працівниками митниці здійснено ваговий контроль транспортного засобу комерційного призначення марки SCANIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу.

Про результати габаритно-вагового контролю Чернівецька митниця Держмитслужби України повідомила Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, правонаступником якого є Вiддiл державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області, листом від 01.02.2022 № 7.2-08-1/7.2-28.1/6/318, який зареєстрований за вх. № 4180/0/22-22 від 01.02.2022.

В ході перевірки, проведеної на підставі вказаного листа Чернівецької митниці Держмитслужби, посадовими особами Укртрансбезпеки виявлено перевезення водієм транспортного засобу SCANIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажу з перевантаженнями на строєну вісь 11,51 т при нормативно допустимій 11,00 т, що здійснювалося без дозволу щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

На підставі чеку (талону) про зважування транспортного засобу позивача від 22.01.2022, на підставі листа Чернівецької митниці Держмитслужби 01.02.2022 № 7.2-08-1/7.2-28.1/6/318, посадовими особами Укртрансбезпеки складено: акт № 315815 проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здiйснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2022, акт № 0061379 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрiв вiд 02.02.2022, довідку № 0064968 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вiд 02.02.2022.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі акту № 315815 від 02.02.2022, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 22.06.2022, за допущення позивачем порушення вимог ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 338161, відповідно до якої з ТОВ Стрільчук Транс стягнуто штраф у розмірі 34000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю винесення вказаної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся із позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III, в редакції чинній на час виявлення порушення).

Згідно ст. 3 Закону № 2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень..

Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Питання щодо організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів врегульовані ст. 53 Закону № 2344-III.

Так, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (ч. 1 ст. 53 Закону № 2344-III).

При виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж (ч. 5 ст. 53 Закону № 2344-III).

Частиною 4 ст. 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 60 Закону № 2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, згідно абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (станом на час виявлення порушення) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 60 Закону № 2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державн

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII (станом на час виявлення порушення) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги від 08.09.2005 № 2862-IV передбачено, що Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування (станом на час виявлення порушення), якою затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначені у Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила № 30, в редакції чинній на станом на час виявлення порушення).

Зокрема згідно пунктів 2, 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, згідно пункту 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Так, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції чинній на станом на час виявлення порушення), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі необхідно вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до підпунктів 5, 5-1 пункту 2 Порядку № 879 дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів..

Пунктами 7-14 Порядку № 879 передбачені вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю, а пунктами 15-25 Порядку № 879 - вимоги до габаритно-вагового контролю.

Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю у зонах габаритно-вагового контролю, на яких розміщені стаціонарні та пересувні пункти, здійснюється: 1) вимірювання габаритів транспортного засобу (довжина, ширина і висота); 2) вимірювання відстаней між осями; 3) визначення одиночної вісі, здвоєних, строєних осей; 4) визначення типу підвіски (пневматична або еквівалентна їй); 5) визначення статності коліс на кожній осі транспортного засобу; 6) вимірювання навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі; 7) вимірювання загальної маси.

Під час вимірювання габаритних параметрів транспортного засобу не враховуються: 1) під час вимірювання довжини транспортного засобу: пристрої очищення і омивання вітрового скла; таблички переднього і заднього реєстраційних знаків і конструктивні елементи для установки реєстраційних знаків; митне пломбування та елементи його захисту; пристрої кріплення тенту і елементи їх захисту; пристрої освітлення та світлової сигналізації; зовнішні дзеркала та інші пристрої непрямої оглядовості; допоміжні засоби спостереження; пристрої забору повітря у впускну систему двигуна внутрішнього згоряння; стопорні пристрої для демонтованих кузовів; підніжки і поручні; еластичні буферні пристрої або аналогічне обладнання; підйомні платформи, рампи і аналогічне обладнання в положенні для руху, що не збільшують габаритні розміри більш як на 300 міліметрів за умови, що вантажопідйомність транспортного засобу не збільшена; зчіпні і буксирні пристрої транспортних засобів; труби випускної системи; знімні спойлери; зовнішні сонцезахисні козирки; 2) під час вимірювання ширини транспортного засобу: митне пломбування та елементи його захисту; пристрої кріплення тенту і елементи їх захисту; пристрої контролю тиску в шинах; гнучкі частини системи захисту від розбризкування з-під коліс, що виступають за габарити транспортного засобу; зовнішні дзеркала та інші пристрої непрямої оглядовості; допоміжні засоби спостереження; підніжки, що збираються; пристрої освітлення та світлової сигналізації; деформована частина бічних стінок шин безпосередньо над точкою дотику з поверхнею; 3) під час вимірювання висоти транспортного засобу - антени.

Під час вимірювання габаритних параметрів, загальної маси, навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі враховуються вимоги опису до свідоцтва про затвердження типу засобу вимірювання, інструкції з експлуатації відповідного вагового обладнання та обов`язкові метрологічні вимоги, визначені законодавством параметрами, правилами, нормами та нормативами.

У разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 15-22 Порядку № 879).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Отже, з наведеного видно, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники-суб`єкти господарювання несуть фінансову відповідальність.

Розглядом справи по суті встановлено, що 15.01.2022 у пункті пропуску "Порубне-Сірет" митного поста Вадул-Сірет працівниками митниці здійснено ваговий контроль транспортного засобу комерційного призначення марки SCANIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу.

За результатами габаритно-вагового контролю встановлено перевищення навантаження на одиничну вісь 11,51 т, при нормативно допустимій 11,00 т, про що Чернівецка митниця Держмитслужби України повідомила Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки листом 01.02.2022 № 7.2-08-1/7.2-28.1/6/318.

Отже, безпосередньо габаритно-ваговий контроль здійснено не посадовими особами органу Укртрансбезпеки, а митного органу у міжнародному пункті пропуску "Порубне-Сірет" митного поста Вадул-Сірет.

З огляду на наведене суд зазначає, що пунктом 37 Порядку здійснення посадовими особами митних органів контролю за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1040 (далі - Порядок № 1040, в редакції чинній на станом на час виявлення порушення) визначено, що у разі встановлення посадовою особою під час здійснення митного контролю транспортного засобу (крім транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів) під час виїзду з України перевищення його вагових та (або) габаритних параметрів порівняно з визначеними законодавством більш як на 2 відсотки митний орган інформує про таке перевищення за допомогою електронних засобів зв`язку відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки та здійснює пропуск транспортного засобу через митний кордон України.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF XF105.460, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу, проведено посадовою особою митного органу у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Порубне-Сірет" митного поста Вадул-Сірет з дотриманням вимогам Порядку № 1040.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі чеку (талону) про зважування транспортного засобу позивача від 22.01.2022, листа Чернівецької митниці Держмитслужби 01.02.2022 № 7.2-08-1/7.2-28.1/6/318, посадовими особами Укртрансбезпеки складено: акт № 315815 проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здiйснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2022, акт № 0061379 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрiв вiд 02.02.2022, довідку № 0064968 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вiд 02.02.2022.

Дослідженням акту № 315815 проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здiйснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2022 встановлено, що під час перевірки виявлено порушення вимог ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" відсутній дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, відповідальність за які передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Як зазначалося раніше, згідно абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (станом на станом на час виявлення порушення) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

У цій справі при здійсненні обчислення встановлених за результатом проведеної перевірки показників перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, судом встановлено, що згідно чеку (талону) про зважування транспортного засобу позивача від 22.01.2022 встановлено перевантаження на одиночну вісь 11,51 т, що на 4,63 % перевищує нормативно визначені 11,00 т.

З огляду на встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд погоджується з твердженням відповідача, що у спірних правовідносинах позивач міг здійснювати міжнародні перевезення вантажів за наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень або внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу.

Таким чином, проведеною перевіркою встановлено перевищення позивачем вагових норм транспортного засобу, а саме: перевантаження на одиночну вісь 11,51 т, що на 4,63 % перевищує нормативно визначені 11,00 т, яке є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Водночас, для встановлення факту допущення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, суд вбачає суттєвим у цій справі визначити чи був дотриманий порядок розгляду справи посадовими особами Укртрансбезпеки.

Постановою Кабінет Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок №1567).

Згідно пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.4

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №1567).

Так, згідно пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25). Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Як свідчать матеріали справи, факт складання акту мав місце 02.02.2022, а справу було розглянуто лише 22.06.2022, тобто через 4 місяці 22 днів, що є порушенням норми матеріального права, якої регульовано порядок фіксації фактів порушення норм Закону України Про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарського штрафу у випадку необхідності притягнення перевізника до відповідальності.

Суд зазначає, що відповідно до вимог Порядку №1567 на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав винести постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Визначена Порядком № 1567 правова процедура розгляду органами державного контролю справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників встановлює строки прийняття рішення, а у разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження такого рішення особою, чиї інтереси воно зачіпає, до суду.

Суд зазначає, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися вимог актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинне відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань (пункт 61 коментаря до документа Венеційської комісії Мірило правовладдя (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року).

Отже, позивач правомірно очікував, що постанов повинна бути прийнята у визначений Порядком № 1567 строк та за наявності підстав.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15.04.2021 у справі № 815/1565/16 з подібних правовідносин щодо механізму дії ст. 250 Господарського кодексу України.

Таке процесуальне порушення процедури здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та є самостійною підставою для визнання протиправним рішення, прийнятого за результатами розгляду справи.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем Порядку № 1567, а саме про порушення суб`єктом владних повноважень порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт,

При цьому, суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що в рамках заходів правового режиму воєнного стану в Україні з 24.02.2022 та для збереження життя і здоров`я, деякі посадові особи Укртрансбезпеки були переведені у простій або на дистанційну роботу, оскільки на підтвердження таких обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів. Більше того, в межах Чернівецької області, на адміністративні межі якої поширюються повноваження відповідача, з часу введення воєнного стану в Україні не було жодних активних бойових дій. Окрім цього, представником відповідача не повідомлено суд яким чином заходи правового режиму воєнного стану в Україні вплинули на забезпечення організаційних та технічних умов, необхідних для роботи Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті.

У свою чергу, доводи представника відповідача про те, щодо необхідності застосувати до суб`єкта господарювання адміністративно-господарські санкції упродовж шести місяців з дня виявлення порушення, оскільки норми Господарського кодексу України мають вищу юридичну силу відносно норм Порядку № 1567, є також безпідставні, оскільки а ні Законом України Про автомобільний транспорт, а ні Порядком № 1567 не встановлено, що справи про порушення за результатами здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, розглядаються в порядку визначеному Господарським кодексом України.

Суд зауважує, що згідно з ч. 1 - 3 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України "Про валюту і валютні операції", "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи. Дія цієї статті не поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені законами України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

Водночас, вказана норма Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій може бути застосована у разі відсутності спеціального закону або порядку. Таким чином, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, є чинним та підлягає застосуванню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом у постанові від 11.10.2019 у справі № 823/352/16 з подібних відносин зроблено висновок, що порушення встановленої Порядком №1567 процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є підставою для визнання незаконною постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена Сьомим апеляційними адміністративним судом у постанові від 17.01.2013 у справі № 600/2484/22-а.

На підставі зазначеного вище, суд вважає, що є достатні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної у цій справі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Зважаючи на наведені вище норми права та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач незаконно стягнув з позивача штраф, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягають скасуванню.

Доводи відповідача суд відхиляє, оскільки вони не спростовують протиправність оскаржуваної постанови.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідно до частини третьої цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №21499 від 07.07.2022.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 2481,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 - 77, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 338161 від 22.06.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті судові витрати (судовий збір) у розмірі 2481,00 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2023.

Найменування сторін:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс (вул. Руданського, 44/1, м. Чернівці, );

відповідач Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (вул. Руська, 248 У, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький