Справа № 520/4647/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р.Справа № 520/4647/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ломоновської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021, повний текст складено 08.11.2021, та ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022, повний текст складено 24.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, по справі № 520/4647/19

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області

про відстрочення виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року по справі №520/4647/19 відмовлено у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області протягом одного місяця з дня отримання копії даної ухвали надати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19. Клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України задоволено. Накладено на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн . Половину штрафу у розмірі 22700 грн. стягнуто з керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області Марченка Валерія Віталійовича на користь позивача ОСОБА_1 . Половину штрафу у розмірі 22700 грн. стягнуто з керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області Марченка Валерія Віталійовича на користь Державного бюджету України. Попереджено керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою ст.382 КАС України, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року, Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду, неповне дослідження наданих відповідачем доказів на підтвердження повного виконання судового рішення у справі, а в частині накладення штрафу - без встановлення наявності умислу керівника суб`єкта владних повноважень, просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року та прийняти нове рішення, яким затвердити звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 11.10.2021 року №3877 про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/4647/19. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року, на підставі акту Головного управління державної податкової служби у Харківській області від 23.09.2020 року №1364/20-40- 07-22-06/04058806, Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області проведено перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р. Довідки з перерахунками, які здійснені на підставі зазначеного акту Головного управління державної податкової служби у Харківській області 15.09.2021 направлені на адресу ОСОБА_1 вих. №№3316, 3317, 3318. Вказує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19, станом на 11 жовтня 2021 року, виконано в повному обсязі в межах, у спосіб і в порядку, визначеному резолютивною частиною рішення. Стверджує, що резолютивна частина судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі №520/4647/19 містить зобов`язання відповідача провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_2 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення. Зауважує, що резолютивна частина вказаного судового рішення не містить зобов`язання провести перерахунок з урахуванням висновків суду, які містяться у зазначеному судовому рішенні як і не містить зазначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, якому має відповідати розрахунок. Наголошує, що факт відповідності здійсненого перерахунку вимогам Податкового кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення підтверджується актом № 1364/20-40-07-22-06/04058806 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності нарахування (утримання і своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2020 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2020 р., з якого вбачається, що порушень з нарахування та виплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) не встановлено. Зазначає, що у відповідача немає заперечень щодо твердження суду про те, що органи податкової служби не є суб`єктами контролю з виконання судового рішення. Вказує, що у даному випадку органом податкової служби не встановлювався факт виконання судового рішення, ним встановлено відповідність здійсненого перерахунку вимогам Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення. Щодо відсутності правових підстав для накладення штрафу згідно статті 382 КАС України, стверджує, що відповідачем здійснено всі необхідні дії для виконання судового рішення. Попри перебування міського голови у щорічній відпустці з 27 вересня по 13 жовтня 2021 року, - дії, спрямовані на виконання судового рішення були вчинені у максимально короткі строки, до відпустки міського голови. Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази умисного невиконання рішення суду, не обґрунтовано наявність умислу і в оскаржуваному судовому рішенні, а тому відсутні правові підстави для накладення штрафу згідно статті 382 КАС України. Вказує, що згідно Довідки про доходи голови Ізюмської міської ради, дохід ОСОБА_3 за один місяць в середньому становить 39 951,57 грн., у період з січня 2021 року по червень 2021 року становить 239 709,43 грн., відповідно стягнутий штраф з ОСОБА_3 є надмірним.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року без змін. Зазначає, що Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, з метою недопущення виконання рішення від 06.08.2019 року Харківського окружного адміністративного суду по даній адміністративній справі №520/4647/19, вніс до апеляційної скарги завідома недостовірну інформацію, що заробітна плата виплачена за час вимушеного прогулу приведена у відповідність до вимог Податкового кодексу України, демонстративно ігноруючи при цьому факт не нарахування та несплати ЄСВ на частину виплаченої на користь позивача заробітної плати, встановлений Головним управлінням ДПС у Харківській області за результатами документальної позапланової перевірки, з питань дотримання вимог законодавства про збір та облік ЄСВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.06.2020 року Виконавчого комітету Ізюмської міської ради (акт №13940/20-40-07018-06/04058806 від 12.08.2021 року) та підтверджений рішенням від 07.11.2022 року Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/27839/21. Вказує, що відповідач, надавши до суду першої інстанції довідки про складові заробітної плати №3317 та №3318 від 15.09.2021 року, які є ідентичними довідкам №141 та №142 від 10.01.2019 року, котрі були видані за результатами проведеного у грудні 2017 року незаконного перерахунку раніше виплаченої заробітної плати, демонстративно доводить, що ним не визнається рішення від 22.02.2021 року Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/15551/2020 та що рішення від 06.08.2019 року Харківського окружного адміністративного суду по даній адміністративній справі №520/4647/19 Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради також не визнається і не здійснено його виконання, а саме: не здійснено перерахунок раніше виплаченої заробітної плати та приведення її у відповідність до вимог Податкового кодексу України. Стверджує, що в матеріалах справи знаходяться Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) станом на 09.08.2021 року та на 03.02.2022 року, які є ідентичними Індивідуальним відомостям про застраховану особу станом на 30.01.2018 року, що є підтвердженням не проведення Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради перерахунку (приведення у відповідність до вимог Податкового кодексу України) раніше виплаченої заробітної плати, а отже умисного не виконання рішення від 06.08.2019 року Харківського окружного адміністративного суду по даній адміністративній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року по справі №520/4647/19 затверджено звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19, поданий Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області від 20.12.2021. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, недоведеність обставин, що мають суттєве значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року та прийняти нове рішення, яким: відмовити у прийнятті звіту №4852 від 17.12.2021 року Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19; встановити новий строк подання звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на перевірку судом виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19; накласти штраф на керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області Ізюмського міського голову ОСОБА_3 , за не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області не надав доказів на внесення всіх складових нарахованої та виплаченої на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року середньої заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу, в тому числі щомісячної премії та індексації заробітної плати, які були враховані при обчисленні середньої заробітної плати ОСОБА_1 . Вказує, що Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області надано до суду довідки про складові заробітної плати позивача №3317 та №3318 від 15.09.2021 року, які є ідентичними довідкам №141 та №142 від 10.01.2019 року, які наявні в матеріалах справи. Стверджує, що довідки про нарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу №4833, №4834, №4835 є фіктивними. Зауважує, що факт не проведення перерахунку раніше виплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу та не приведення її у відповідність до вимог Податкового кодексу України, а отже не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19, підтверджується не внесенням Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради, після проведеного у грудні 2017 році перерахунку раніше виплаченої позивачу заробітної плати за час вимушеного прогулу, будь-яких змін до звіту суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб, що також підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особа (форма ОК-5) станом на 03.02.2022 року.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Позивач в судовому засіданні підтримував доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача підтримував доводи власної апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в умисному проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, про утримання податків та зборів у сумі 95617,30 грн., з метою примусити сплатити неправомірну вигоду у великому розмірі та помсти за відмову від участі у гомосексуальному гаремі заступника міського голови, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії належного рівня. Зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови від 18.12.2012, у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідношень, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення на підставі ухвали від 11.12.2014 Вищого адміністративного суду України. Зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, після проведення перерахунку заробітної плати, за період з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року, подати звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів з врахуванням виплаченої на картковий рахунок позивача середньої заробітної плати на виконання постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області у сумі 450411,41 грн., а також утриманих з нарахованої заробітної плати:єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області сплатити до бюджету, у відповідності до законодавства України, утримані з нарахованої та виплаченої на користь ОСОБА_1 на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року, податки та збори, в тому числі: єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 нанесену, внаслідок незаконних дій, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі Ізюмського міського голови, матеріальну шкоду у сумі неотриманої частини пенсії за період з жовтня 2017 року по травень 2019 року у сумі 6197,27 (підлягає уточненню на час прийняття судового рішення). Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії, внаслідок незаконних дій Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі Ізюмського міського голови Марченко В. В ., з врахуванням періоду з жовтня 2017 року по травень 2019 року у сумі 519,85 грн. (підлягає уточненню на час прийняття судового рішення). Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 нанесену моральну шкоду у сумі 50,00 тис. грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення.

В іншій частині позову - відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено Виконавчому комітету Ізюмської міської ради Харківської області строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі № 520/4647/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області у тридцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі № 520/4647/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

18.06.2021 до суду надійшов звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі.

09.06.2021 позивачем до канцелярії суду було подано клопотання, в якому він просив накласти на керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської рали Харківської області, в особі Ізюмського міського голови Марченко В.В., штраф відповідно до ст.382 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 відмовлено у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України.

Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області протягом одного місяця з дня отримання копії даної ухвали надати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19.

18.10.2021 до суду надійшов звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі №520/4647/19, в якому він просив за наслідками розгляду звіту в порядку судового контролю та виконанням судових рішень в адміністративній справі про виконання рішення суду від 06.08.2019 прийняти судове рішення про повне виконання рішення суду по справі №520/4647/19.

Відповідач посилається на те, що 10.02.2020 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області з заявою про вчинення заходів шляхом проведення документальної позапланової перевірки на підставі вимог Податкового кодексу України по справі № 520/4647/19.

20.02.2020 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради звернувся до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області з заявою про вчинення заходів шляхом проведення документальної позапланової перевірки на підставі вимог Податкового кодексу України по справі № 520/4647/19.

25.02.2020 року Головне управління ДФС у Харківській області повідомило Виконавчий комітет Ізюмської міської ради, що заява від 10 лютого 2020 року перенаправлено до Головного управління ДПС у Харківській області.

12.03.2020 року Головне управління ДПС у Харківській області повідомило, що після прийняття керівником ГУ ДПС рішення, щодо проведення документальної позапланової перевірки, до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради буде надано копію наказу про проведення перевірки та з урахуванням вимог, п.81.1, ст. 81 Податкового кодексу України буде розпочато документальну позапланову перевірку.

23.09.2020 року Державною податковою службою України Головного управління ДПС у Харківській області було підписано акт № 1364/20-40-07-22-06/04058806 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Виконавчого комітету Ізюмської міської ради (), з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності нарахування (утримання і своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2020 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2020 р., з якого вбачається, що порушень з нарахування та виплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) не встановлено.

На підставі зазначеного акту Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Харківській області, виконавчим комітетом Ізюмської міської ради 16.06.2021 року до Харківського окружного адміністративного суду подано звіт в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, однак ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 року відмовлено у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення.

Відповідач у звіті зазначає, що на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року, на підставі акту Головного управління державної податкової служби у Харківській області від 23.09.2020 року № 1364/20-40- 07-22-06/04058806, Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області проведено перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р. Довідки з перерахунками, які здійснені на підставі зазначеного акту Головного управління державної податкової служби у Харківській області 15.09.2021 направлені на адресу ОСОБА_1 вих. №№3316, 3317, 3318.

На думку відповідача, з вищевикладеного вбачається, шо рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19, станом на 11 жовтня 2021 року, виконано в повному обсязі.

Відмовляючи у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі № 520/4647/19 та приймаючи ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року , суд першої інстанції виходив з того, що Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області не надав доказів на внесення всіх складових нарахованої та виплаченої на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року середньої заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу, в тому числі щомісячної премії та індексації заробітної плати, які були враховані при обчисленні середньої заробітної плати ОСОБА_1 . Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України, суд першої інстанції врахував не виконання рішення суду протягом тривалого часу та дійшов висновку про необхідність накладення штрафу у мінімальному розмірі, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400,00 грн. (2270,00 грн. х 20), оскільки на переконання суду такий розмір буде достатнім для відповідача та спонукає його виконати рішення суду.

20.12.2021 відповідачем до суду надано звіт, в якому він просив за наслідками розгляду звіту в порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративній справі про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року по справі № 520/4647/19 суб`єктом владних повноважень Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради прийняти судове рішення про повне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року по справі № 520/4647/19. Як зазначає відповідач, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради було проведено перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012р. Довідки з перерахунками вих. №№ 4833, 4834, 48 35 направлені на адресу позивача . На думку відповідача, з вищевикладеного вбачається, шо рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4647/19, станом на 11 жовтня 2021 року, виконано в повному обсязі.

Приймаючи ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року по справі №520/4647/19 про затвердження звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем на підтвердження виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 520/4647/19, виданого 17.02.2020 р. Харківським окружним адміністративним судом, надані докази на підтвердження проведення перерахунку виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12.09.2008 р. по 21.09.2015 р. на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р. Щодо клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ст.382 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з урахуванням факту наявності в матеріалах справи доказів повного виконання відповідачем рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції , викладеними в оскаржуваних ухвалах, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Ця мета перегукується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі « Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд звертає увагу, що як у п. 4 ч. 1 ст. 5, так і п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України цей спосіб захисту складається з двох частин:

а) констатуючої - суд визнає бездіяльність протиправною і

б) зобов`язуючої - суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, прийняти рішення.

Сама лише констатація протиправності бездіяльності не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.

Отже, визнаючи бездіяльність протиправною, суд повинен в силу закону застосувати і спонукаючий засіб впливу, зобов`язуючи відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, тобто з урахуванням висновків суду (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 , яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення. В іншій частині позову - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зазначає , що визнаючи протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, суд першої інстанції зобов`язав Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області вчинити інші дії щодо проведення перерахунку виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року ніж дії , які визнані протиправними.

Також, зобов`язуючи Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення , суд першої інстанції не зобов`язав суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні . Тобто, в резолютивній частині відсутня вказівка суду , що вищевказаний перерахунок слід провести з урахуванням висновків суду, які прописані в мотивувальній частині такого рішення.

Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області вказує , що ним проведено перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р. у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, правомірність такого перерахунку підтверджується актом № 1364/20-40-07-22-06/04058806 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності нарахування (утримання і своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2020 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2020 р., з якого вбачається, що порушень з нарахування та виплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) не встановлено. Довідки з перерахунками вих. №№ 4833, 4834, 4835 направлені на адресу ОСОБА_1 .

При цьому , колегія суддів зазначає , що Виконавчий комітет Ізюмської міської ради при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 намагався його виконати та діяв на власний розсуд, оскільки резолютивна частина вказаного судового рішення не містить зобов`язання провести перерахунок з урахуванням висновків суду, які містяться у зазначеному судовому рішенні як і не містить зазначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, якому має відповідати розрахунок.

Тобто , з резолютивної частини не можливо зрозуміти яким чином слід провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019, оскільки резолютивна частина вказаного судового рішення не містить зобов`язання провести перерахунок з урахуванням висновків суду, які містяться у зазначеному судовому рішенні як і не містить зазначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, якому має відповідати розрахунок.

Наведене ускладнює виконання такого рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019.

Колегія суддів зазначає , що відповідно до ч.1, 2 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Однак, як свідчать матеріали справи , сторони не зверталися до суду із відповідною заявою про роз`яснення судового рішення , а судом в межах даної справи не приймалось такої ухвали про роз`яснення судового рішення.

Вищенаведене не враховано судом першої інстанції при прийнятті ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року про відмову у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі № 520/4647/19 та накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн та ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року про затвердження звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19.

Враховуючи помилковість висновків суду при прийнятті ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року про відмову у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі № 520/4647/19 , накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн є безпідставним.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку щодо скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року про відмову у затвердженні звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про виконання рішення по справі № 520/4647/19 та накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області штраф за невиконання рішення суду у справі № 520/4647/19 у розмірі 45400,00 грн та ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року про затвердження звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 по справі №520/4647/19.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що повноваженнями щодо прийняття та розгляду звіту наділений суд, яким встановлено судовий контроль за виконанням рішення, і таким судом, у спірному випадку, є Харківський окружний адміністративний суд, яким було встановлено судовий контроль.

В той же час, слід зазначити, що суд першої інстанції, прийнявши звіт відповідача, фактично припинив здійснення судового контролю, але судом першої інстанції не враховано того, що судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню, і наявність будь-яких поважних чи неповажних причин не може звільнити особу, відповідальну за виконання рішення суду, від такого обов`язку.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувані ухвали суду першої інстанції не можливо визнати законними та обґрунтованими як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, тому апеляційній скарги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно поданого ОСОБА_1 клопотання про постановлення окремої ухвали, а саме щодо притягнення до відповідальності за вчинення посадовими особами Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області службового підроблення, яке полягає у внесенні завідома недостовірної інформації до довідок про складові заробітної плати №4833 та №4834 від 17.12.2021 року, виготовлених та поданих до суду, з метою введення суду в оману, внаслідок чого не допущено виконання судових рішень колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання зазначає про те, що внаслідок умисного вчинення Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області службового підроблення, внесено до довідок про складові заробітної плати №4833 та №4834 від 17.12.2021 року, виготовлених та поданих до суду, з метою введення суду в оману, недостовірної інформації щодо суми та складових заробітної плати з якої сплачено ЄСВ, за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, демонстративно не виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі №520/4647/19, внаслідок чого не допущено поновлення права позивача на отримання з жовтня 2011 року пенсії належного рівня, право на отримання якої підтверджено рішенням від 14.06.2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по справі №623/2002/16-а.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

З аналізу наведених приписів ст.249 КАС України слідує, що окрема ухвала може бути винесена судом у разі виявлення під час розгляду справи порушення закону для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Враховуючи те, що за результатами розгляду апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку про передчасність висновків суду першої інстанції щодо відмови у затвердженні звіту про виконання рішення та накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі, а також затвердження звіту, поданого Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області від 20.12.2021, про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі №520/4647/19, що слугувало підставою для висновку суду про скасування зазначених ухвал і направлення справи №520/4647/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції, тому відсутні підстави для винесення окремої ухвали.

Щодо поданої ОСОБА_1 заяви про закриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

У заяві про закриття апеляційного провадження ОСОБА_1 зазначає про те, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 22.11.2021 року подана до Другого апеляційного адміністративного суду за підписом адвоката Мироненко С.С., не містить належних доказів, котрі б підтверджували повноваження адвоката підписувати та подавати дану апеляційну скаргу від імені органу місцевого самоврядування. Вказує, що адвокат Мироненко С.С. станом на 22.11.2021 року (дату підписання та подання апеляційної скарги) навіть згідно договору №260 від 23.11.2021 року не був наділений повноваженнями на підписання та подання до суду апеляційної скарги від імені Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області. Вважає, що наявні правові підстави для закриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року.

Так, відповідно до ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Згідно з ч.4 ст.59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду через адвоката лише на підставі довіреності або ордеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції і водночас надано дозвіл адвокатам України в строк до 01.01.2022 використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №36.

Пунктом 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41, встановлено, що ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд (ст. 131-2 Конституції України, ст.ст. 16, 57 КАС України та ст. 10 Закону № 1402-VIII) передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

За матеріалами справи, апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 22.11.2021 року підписано адвокатом Мироненко С.С., яким до апеляційної скарги додано ордер №1065865 на надання правничої (правової) допомоги Виконавчому комітету Ізюмської міської ради Харківської області на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 04.10.2021 року у Другому апеляційному адміністративному суді, а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1657.

Таким чином, до апеляційної скарги додано документ, що посвідчує повноваження адвоката Мироненка С.С. на подачу та підписання апеляційної скарги Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 22.11.2021 року.

За цим, доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, тому подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 та ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року по справі № 520/4647/19 скасувати.

Справу № 520/4647/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 23.01.2023 року