Справа № 440/11018/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/11018/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/11018/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.12.2022 адвокат Косогова Л.О., здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.04.2022 №53 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язавши відповідача прийняти рішення про призначення такої пенсії за віком на пільгових умовах.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин її трудової діяльності, що призвело до протиправної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, порядок розгляду якої визначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.01.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУПФ просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на правомірність підстав відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з огляду на те, що ОСОБА_1 на дату звернення (16.02.2022) не набула пенсійного віку, а тому не має законного права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Пільговий стаж роботи позивача по списку №2 склав 13 років 5 місяців, загальний стаж - 32 роки 3 місяці. Зарахування пільгових стажів проведено згідно з довідками за №58-61 від 24.01.2022. Однак, оскільки серед наданих документів не встановлено дати вперше проведеної атестації робочих місць на підприємстві Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ", то в рішенні про відмову у призначенні пенсії було зазначено про необхідність проведення зустрічної перевірки пільгового стажу роботи. Після надходження актів перевірки пільговий стаж переглянуто (а.с. 36-39).

Розгляд справи, відповідно до частини другої статті 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 (у дівоцтві - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 17-18).

За екстериторіальністю розгляд заяви здійснював ГУПФ в Івано-Франківській області, який 04.04.2022 прийняв рішення №53 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с. 44), в якому зазначив:

"...Згідно з наданими документи страховий стаж становить днів.

Відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Вік заявниці на дату звернення становить 50 років 27 днів. Пільговий стаж заявниці за Списком 2 становить 13 років 05 місяців 14 днів Пільговий стаж враховано згідно представлених довідок "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки збо відповідних записів у ній" №58-61 від 24.01.2022 року. Звернути увагу на те, що згідно наданих атестацій не вказано коли вперше проведена атестація. Пільговий стаж враховано з 04.08.2006 року ( атестація від 04.08.2006 № 830) від дати наказу атестації, а не з 14.01.2005 згідно довідки від 24.01.2022 №58.

Рекомендуємо провести зустрічну перевірку пільгового стажу роботи, оскільки пільговий стаж заявниці враховано згідно журналу обліку відпрацьованого часу (2014-2016), а також за даний період роботи перебувала у відпустках без збереження заробітної плати. Після отримання акту зустрічної перевірки пільговий стаж буде переглянуто..."

У відзиві відповідач уточнив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення 16.02.2022 не набула пенсійного віку, тому не має законного права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Пільговий стаж роботи позивача по списку №2 склав 13 років 5 місяців, загальний стаж - 32 роки 3 місяці. Зарахування пільгових стажів проведено згідно з довідками за №58-61 від 24.01.2022. Однак, оскільки серед наданих документів не встановлено дати вперше проведеної атестації робочих місць на підприємстві Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ" в рішенні про відмову у призначенні пенсії було зазначено про необхідність проведення зустрічної перевірки пільгового стажу роботи. Після надходження актів перевірки пільговий стаж переглянуто.

Вважаючи необґрунтованим рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, таким, що порушує конституційне право на соціальний захист, позивач через свого представника звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зі змісту наведених норм слідує, що трудова книжка, у якій містяться всі необхідні, правильні та точні записи про періоди роботи, в т.ч. у важких та шкідливих умовах, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати пільговий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Як встановлено судом вище, позивач разом із заявою про призначення пенсії надавала до пенсійного органу копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 17-20).

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію цієї трудової книжки, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дат прийняття на роботу, присвоєння розряду, переміщення в межах підприємства, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.

Предмет спору у цій справі зводиться до встановлення обставин правомірності рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи оцінку обставинам правомірності рішення ГУПФ в Івано-Франківській області №53 від 04.04.2022 на предмет його відповідності критерію обґрунтованості, суд зазначає, що цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Всупереч наведеному, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач належним чином не мотивував власне рішення, не зазначив чітких підстав, з яких ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, обмежившись натомість розмитим формулюванням "У призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058 відмовити.".

У зв`язку з цим суд нагадує відповідачу, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який той називає №1058, містить 115 статей, які складаються з частин, пунктів, абзаців тощо, і це ще без урахування прикінцевих положень.

Тож скупого посилання на Закон № 1058 у рішенні про відмову у призначенні пенсії явно недостатньо для визнання судом такого рішення вмотивованим.

Крім того відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, рекомендував провести зустрічну звірку пільгового стажу роботи позивача, оскільки пільговий стаж враховано згідно журналу обліку відпрацьованого часу (2014-2016), а також за даний період роботи перебувала у відпустках без збереження заробітної плати. Після отримання акту зустрічної перевірки пільговий стаж буде переглянуто.

При цьому відповідач не розкритим залишив питання кому ж саме адресована ця мудра рекомендація.

У відзиві на позов представник відповідача хоч і уточнив, з якої саме підстави відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (позивач не досягла пенсійного віку на дату звернення), проте така підстава не окреслена у спірному рішенні вказівкою на конкретну норму закону та її редакцію.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення ГУПФ №53 від 04.04.2022 є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не містить чітких причин відмови у призначенні пенсії, у зв`язку з чим це рішення суд визнає протиправним, як таке, що не відповідає критерію, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, та скасовує його у зв`язку з цим.

За таких обставин суд не може зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як того просить позивач, оскільки розгляду по суті заяви про призначення пільгової пенсії відповідач фактично не здійснив.

У свою чергу суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до виключних повноважень органів Пенсійного фонду, в даному випадку - до повноважень ГУПФ в Івано-Франківській області.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, який зазначив, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин позов у частині вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах суд залишає без задоволення.

Водночас суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного відновлення прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог задля зобов`язання ГУПФ в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, сформульованих судом у цій справі.

Відтак позов належить задовольнити частково.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, факт чого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією АТ КБ "Приватбанк" від 22.12.2022 №0.0..1 (а.с. 6).

Враховуючи те, що позов задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з ГУПФ в Івано-Франківській області як органу, безпосередньо дії та рішення якого призвели до порушення прав позивача, у сумі пропорційній до задоволеної частини позовних вимог (1/2) - 496,20 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №53 від 04.04.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 16.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, сформульованих судом у цій справі.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) частину витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун