Справа № 120/13701/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13701/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

12 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

представника відповідача: Римського М.В,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано наказ за №481-к від 21.09.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з 21 вересня 2021 року;

- стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.09.2021 по 04.05.2022 включно в сумі 76236,06 грн (сімдесят шість тисяч двісті тридцять шість гривень 06 копійок).

- на підставі положень п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та в частині присудження позивачу виплати заробітної плати за один місяць.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що ст.42 КЗпП України врегульовано питання залишення на роботі або працевлаштування працівників при скороченні чисельності чи штату установи. Водночас, у даній ситуації мала місце зміна штатного розпису та скорочення посади, на якій працював позивач. Відповідач також вказує, що в Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області була відсутня можливість запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду або посаду нижчого рівня.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 16.05.2017 призначено на посаду начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, на підставі наказу №264 від 15.05.2017 року начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

ОСОБА_1 на різних посадах в системі Держгеокадастру працює з 04.02.2010, що свідчить про значний його досвід роботи з цього напрямку.

17.08.2021 ОСОБА_1 , як начальнику відділу у Мурованокуриловецькому районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, було надано для ознайомлення попередження про наступне звільнення (надалі - Попередження) із займаної посади, зокрема, у якому зазначено наступне: "Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2021 року №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», від 5 квітня 2014 року №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» (зі змінами), наказу Держгеокадастру від 27 квітня 2021 року №73-ок «Про затвердження граничної чисельності працівників територіальних органів Держгеокадастру», наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 червня 2021 року №67 «Про введення в дію структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області» скорочено чисельність та змінено структуру та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. На виконання частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» попереджаємо Вас про наступне звільнення із займаної посади згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Строк дії попередження не менше 30 календарних днів з моменту ознайомлення з цим попередженням. У разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» гарантується виплата вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до частини четвертої статті 87 Закону Украйни «Про державну службу». З дня попередження і до дня звільнення включно (припинення державної служби), зобов`язаний виконувати свої обов`язки в повному обсязі, додержуватись правил внутрішнього службового розпорядку".

Згідно з Наказом №481-к 21.09.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату.

Вважаючи наказ про своє звільнення із займаної посади протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звільнення позивача з державної служби відбулося незаконно, без дотримання прав та гарантій працівника та з порушенням передбаченої процедури.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби регулюються Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, якщо інше не передбачено цим законом (ч. 2 ст. 5 Закону від 10 грудня 2015 року № 889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 3 КЗпП України цим Кодексом регулюються трудові відносини всіх працівників, а статтею 4 Кодексу передбачено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Отже, до правовідносин, що виникли у цій справі, окрім Закону від 10 грудня 2015 року № 889-VIII також підлягають застосуванню положення КЗпП України.

Частина третя статті 5 Закону від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначає, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення.

Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, у зв`язку із скороченням чисельності та штату, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п.1 ч.1 ст. 87 Закону від 10 грудня 2015 року №889-VIII).

Згідно з Наказом №481-к 21.09.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 статті 87 Закону від 10 грудня 2015 року №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Водночас, на трудові відносини з державним службовцем поширюється законодавство про працю у частині відносин, не врегульованих Законом від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Положеннями частини першої-третьої статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Таким чином, роботодавець одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати, відповідно до своєї кваліфікації.

Умовою припинення трудових відносин з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, є, зокрема, ліквідація підприємства, установи, організації (державного органу) або їхня реорганізація, що поєднана зі скороченням штату/чисельності працівників та/або змінами в організації роботи (праці), унаслідок яких працівник надалі об`єктивно не може виконувати посадові обов`язки за посадою, яку обіймав до запровадження змін в організації праці, а щодо переведення на іншу посаду він або заперечує або для цього об`єктивно немає можливості.

Колегія суддів враховує, що п.1 ч.1ст.40 КЗпП України передбачено декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з працівником за ініціативою власника, як при ліквідації, так і реорганізації чи скороченні чисельності працівників або скороченні штату працівників.

При цьому, вживані у вказаній нормі поняття "ліквідація", "реорганізація", "скорочення чисельності або штату працівників", стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів.

За таких обставин підставою для розірвання з працівником трудового договору на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України може мати місце лише у разі ліквідації чи реорганізації саме підприємства, установи, організації як юридичної особи.

Натомість, ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи.

Відповідно до Наказу №481-к 21.09.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату.

Згідно з матеріалами справи в процесі ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та утворення структурних підрозділів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відбулось скорочення чисельності працівників та штату державних службовців. Проте, посаду, яку займав ОСОБА_1 перед звільненням, не було скорочено.

Судом встановлено, що посада начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яку займав позивач ОСОБА_1 , передбачена у новоствореному відділі №3 у Мурованокуриловецькому районі Управління Держгеокадастру в Могилів-Подільському районі, з аналогічними посадовими обов`язками та підпорядкуванням в межах територіальної юрисдикції.

Зазначене спростовує доводи апелянта про те, що посаду, яку займав ОСОБА_1 перед звільненням, було скорочено. Крім того, у випадку звільнення з роботи у зв`язку із скороченням посади, така підстава має бути зазначена в наказі про звільнення. Однак, у спірному наказі підставою для звільнення ОСОБА_1 зазначено скорочення чисельності та штату.

Колегія суддів враховує, що скорочення посади є самостійною підставою для припинення державної служби в порядку п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". В даних спірних правовідносинах не встановлено скорочення посади, на якій працював позивач, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Крім того суд враховує, що обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника або уповноважений ним орган із дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. При цьому роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які були на день звільнення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з дня попередження позивача про майбутнє звільнення та включно до дати звільнення із займаної посади позивачу не було запропоновано іншої вакантної посади державної служби, зокрема, і рівнозначну посаду начальника відділу №3 у Мурованокуриловецькому районі Управління Держгеокадастру в Могилів-Подільському районі, яка є аналогічною посаді, яку займав позивач до звільнення.

У ст. 43 Конституції України закріплено гарантії, згідно з якими якими кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ №481-к від 21.09.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, належним правовим способом захисту порушених прав позивача у зв`язку з незаконним звільненням є поновлення позивача на рівнозначній посаді до посади начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькі області з 21.09.2021.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки в матеріалах апеляційної скарги відсутні доводи щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів відповідно до положень ст. 308 КАС України не здійснює перегляд рішення суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2023 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.