Справа № 565/844/22
Суддя: Незнамова І.М.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/844/22
Провадження № 2-а/565/27/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Іваненка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюка Олега Валентиновича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюка О.В., Управління патрульної поліції в Житомирській області, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 №513732 від 18 липня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винесену поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюком Олегом Валентиновичем відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДП18 №513732 від 18 липня 2022 року, яка винесена поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюком О.В., його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що 18 липня 2022 року, близько 17 год. 30 хв., керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Чоп, на ділянці дороги 158 км., де помітив дорожній знак «3.29» - «Обмеження максимальної швидкості - 70 км/год» та почав зменшувати швидкість руху транспортного засобу. Також зазначає, що до вказаного дорожнього знаку швидкість руху автомобіля під його керуванням дійсно становила 108 км/год., однак в подальшому, у зв`язку із обмеженням швидкості, він зменшив швидкість руху автомобіля до 90 км/год. У межах дії дорожнього знаку «3.29», працівник поліції подав ОСОБА_1 вимогу про зупинку, на вказану вимогу позивач зупинив автомобіль. ОСОБА_1 вказує, що під час розмови з поліцейським, останній повідомив йому, що він перевищив встановлену швидкість руху на 38 км/год, що зафіксовано на прилад «TruCam». При цьому, ОСОБА_1 зауважив поліцейському, що він не перевищував швидкість руху та, окрім цього, звернув увагу поліцейського, що той не має права здійснювати вимір швидкості руху приладом «TruCam», тримаючи його в руках, оскільки ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а також на те, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак «5.70»). Позивач вказує, що свої заперечення щодо звинувачень у перевищенні швидкості він виклав у письмовому вигляді і передав працівникам поліції, однак його заперечення поліцейським до уваги не були взяті і щодо нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

15 серпня 2022 року від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області Іваненка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на законність та обґрунтованість оспорюваної постанови.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні до тексту позовної заяви, окремо зауважив, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак «5.70»), та, щоручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», просив скасувати постанову серії ДП18 №513732 від 18 липня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винесену поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюком О.В., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У судовому засіданні представник відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області Іваненко О.В. просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судове засідання відповідач - Поліцейський взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюк О.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області Іваненка О.В., дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДП18 №513732 від 18 липня 2022 року, яка винесена поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюком О.В., ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., зокрема за те, що 18 липня 2022 року, о 17 год. 29 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Чоп, на ділянці дороги 158 км., в межах дії знаку «3.29» рухався зі швидкістю 108 км/год, при дозволеній - 70 км/год, перевищивши швидкість руху на 38 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості «TruCam 001090».

При цьому, в постанові не зазначено порушеного ОСОБА_1 пункту Правил дорожнього руху, лише вказано, що останній рухався в межах дії знаку «3.29».

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною 2 ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 7 КУпАП зазначено, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

В розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ст.73 КАС України).

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п.3.29 ПДР України, таким знаком є «Обмеження максимальної швидкості», згідно якого забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

У випадку встановлення дорожнього знаку «3.29», у водія виникає обов`язок дотримуватися швидкості руху, яка не перевищує позначене на такому знаку значення.

У судовому засіданні досліджено відеозаписи на DVD-диску, надані представником відповідача до відзиву на позовну заяву, де на оптичному диску містяться два відеофайли з назвами «export-5felr.mp4» з приладу «TruCam» та «_2H000_0718_172401.avi» з бодікамери, які підписані КЕП представника відповідача Іваненка О.В.

З досліджених судом відеозаписів з приладу «TruCam» та бодікамери неможливо встановити, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом -автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Чоп, на ділянці дороги 158 км., в межах дії знаку «3.29» - «Обмеження максимальної швидкості - 70 км/год». На відеозаписах не зазначено ані конкретного кілометру, ані назви будь-якої вулиці та правильної назви населеного пункту. Тобто даний доказ не доводить факту фіксації швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах знаку «3.29» - «Обмеження максимальної швидкості - 70 км/год».

Окрім цього, судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»).

Відповідно до Правил дорожнього руху, знак «5.70» - «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Оскаржувана постанова та надані відповідачем докази не містять інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини щодо розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відзиві відповідачем не заперечується факт використання приладу «TruCam» в ручному режимі під час вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Будь-яких доказів, які б підтверджували використання даного приладу стаціонарно вмонтованим способом суду надано не було.

Законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів «TruCam» працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року №22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень Правил дорожнього руху.

Отже, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному Законом України «Про Національну поліцію» (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, щопозовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 496,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.9,77,241-246,250,286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюка Олега Валентиновича (адреса місцезнаходження: 10031, м.Житомир, вул.Покровська, буд.№96), Управління патрульної поліції в Житомирській області (адреса місцезнаходження: 10031, м.Житомир, вул.Покровська, буд.№96) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №513732 від 18 липня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винесену поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Никитюком Олегом Валентиновичем відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 19 грудня 2022 року.

Головуючий суддя І.М.Незнамова