Справа № 440/16476/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 р.Справа № 440/16476/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 13.06.22 року по справі № 440/16476/21

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області (надалі також позивач, ГУ ДПС у Полтавській області) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі також відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 128736 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 128736 грн. на р/р UA0016682, отримувач ГУК у Полт.обл/тг м. Кобеляки/21081500, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, рішення ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов помилкового висновку про узгоджений статус податкового боргу, оскільки податкове повідомлення-рішення оскаржується в касаційному порядку у справі № 440/586/20. Звертає увагу, що у зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань, контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 02.10.2019 за № 108880-51 про сплату податкового боргу у загальному розмірі 128 736,00 грн, яка не була отримана відповідачем, а тому не могла бути оскаржена останнім. Вказує, що 07.07.2022 представником відповідача направлялося клопотання про відкладення розгляду справи, проте 08 червня 2022 року справа розглянута судом першої інстанції без участі представника відповідача, що позбавило відповідача можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 44 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що грошове зобов`язання набуло статусу податкового боргу та підлягає сплаті платником податків у повному обсязі, оскільки постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі № 440/586/20 набула законної сили 05.11.2020. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З клопотанням про приєднання доказів до матеріалів справи відповідачем подано копії квитанцій про сплату податкового боргу у загальній сумі 56 000 грн.

У додаткових поясненнях, поданих до суду, позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що задовольняючи позов Головного управління ДПС у Полтавській області у справі № 440/16476/21, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ухвалення ним судового рішення 08.06.2022 податковий борг відповідачем сплачено не було.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом установлено, що ГУ ДФС у Полтавській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, установлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, установлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами № 74/16/31/40/ НОМЕР_1 від 26.04.2019.

На підставі акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2019, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф за платежем: Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 128736,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось відповідачем у судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 440/586/20, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020, у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався наявністю у відповідача непогашеної заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку, та дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Полтавській області.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, вважається податковим боргом.

Отже факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання в установлений законом строк. Своєю чергою невиконання обов`язку щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За приписами п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Таким чином надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

Водночас податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

У такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 06.02.2018 у справі № 826/12162/17, від 20.11.2018 у справі № 804/7638/16, від 04.12.2018 у справі № 806/4015/15.

Згідно з нормами підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, а отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

Як убачається із матеріалів справи, контролюючим органом відповідачу направлялася податкова вимога форми "Ф" від 02.10.2019 за № 108880-51, яка надіслана на адресу відповідача ( АДРЕСА_2 ) та повернута з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 18).

З моменту направлення податкової вимоги від 02.10.2019 за № 108880-51 і до ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі податковий борг не переривався.

Також відповідачем не надано до матеріалів справи доказів того, що податковий борг ОСОБА_1 в період з 02.10.2019 (формування податкової вимоги № 108880-51) по 02.12.2021 (звернення Головного управління ДПС у Полтавській області з позовом про стягнення до суду) зменшувався до нуля.

Отже ОСОБА_1 мала податковий борг у сумі 128736 грн, який на час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не сплачено.

Наявність вказаного податкового боргу підтверджується розрахунком, що міститься в матеріалах справи (а.с. 6).

Доказів того, що вказана податкова вимога відповідачем оскаржувалася, у тому числі у судовому порядку, сторонами не надано.

Посилання відповідача на те, що податкова вимога форми «Ю» від 02.10.2019 за № 108880-51 не була отримана відповідачем, а тому не могла бути оскаржена останнім, не заслуговує на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач мав можливість її отримати, проте вказаним правом не скористався.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що згідно з листом від 31.07.2019 за № 07.7-17-91 ПАТ «Укрпошта» податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2019 також не було отримано відповідачем та повернулося відправнику (а.с. 17), що не позбавило відповідача можливості оскаржити таке рішення контролюючого органу у судовому порядку у справі № 440/586/20.

Щодо оскарження в касаційному порядку судових рішень у справі № 440/586/20, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з абзацами першим та четвертим п. 56.18 ст. 56 Кодексу, з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Частиною першою ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим кодексом.

Відповідно до ст. 375 КАСУ суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Згідно зі ст. 255 КАСУ рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, з урахуванням ст. 255 КАС України, нараховані контролюючим органом суми вважаються узгодженими та відображаються в ІКП з дня набрання судовим рішенням законної сили. Проте, якщо платником податків під час касаційного оскарження судового рішення першої та/або апеляційної інстанції подано заяву про зупинення виконання судового рішення та судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про зупинення виконання такого рішення, то визначені контролюючим органом нараховані суми вважаються неузгодженими та не відображаються в ІКП до закінчення касаційного провадження.

Як убачається з ухвали Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 440/586/20, наданої відповідачем до матеріалів справи, під час відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 440/586/20 питання про зупинення дії рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 440/586/20 не вирішувалося.

Отже на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції податкові зобов`язання відповідача узгоджені за наслідками оскарження рішення органу контролю про нарахування грошових зобов`язань в судовому порядку, дію судових рішень у справі № 440/586/20 судом касаційної інстанції не зупинено.

З огляду на встановленні обставини щодо наявності у відповідача непогашеного податкового боргу у сумі 128736 грн, що відповідачем не спростовано, зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку стягнення заборгованості, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції.

Разом з цим колегією суддів ураховано, що станом на час апеляційного розгляду справи № 440/16476/21 за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 440/586/20 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 440/586/20 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 440/586/20 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 440/586/20 залишено без змін.

Часткова сплата податкового боргу на виконання рішення суду першої інстанції у сумі 56000 грн, на підтвердження якого відповідачем надано до суду апеляційної інстанції копії квитанцій, не є підставою для його скасування згідно з нормами статті 317 КАС України та повинна бути врахована під час його виконання.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про судові засідання суду першої інстанції, призначені на 02 березня, 25 травня і 8 червня 2022 року. Також колегія суддів ураховує, що після її першої та другої неявки судове засідання не відбулося, а тому в наступному засіданні Полтавський окружний адміністративний суд, керуючись пунктом 2 частини третьої статті 205 КАС України, правомірно застосував наслідки повторної неявки відповідача, які передбачені пунктом 2 абзацу першого і абзацом другим частини третьої статті 205 КАС України (розглянув справу за відсутності відповідача).

Одночасно суд апеляційної інстанції зауважує, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року відкрито провадження у справі № 440/16476/21 та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала суду від 28 січня 2022 року отримана відповідачем 28.01.2022 (а.с. 38).

За заявою від 16.02.2022 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 18.02.2022.

За заявою від 24.05.2022 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 07.06.2022.

Проте станом на час розгляду справи у судовому засіданні 08 червня 2022 року відповідачем не подано до суду першої інстанції жодного документу (відзиву на позовну заяву, заперечень тощо) на обґрунтування своєї позиції у справі.

З урахуванням наведеного, а також часу розгляду справи судом першої інстанції (з 28 січня 2022 року по 8 червня 2022 року) посилання відповідача на позбавлення судом першої інстанції можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 44 КАС України, не заслуговує на увагу.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 по справі № 440/16476/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 23.01.2023 року