Справа № 380/17955/22
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни (далі відповідач), у якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2022 ВП № 68294361.

Ухвалою від 19.12.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.11.2022 з інформації в Єдиному реєстрі боржників позивач дізналась, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною відкрите виконавче провадження №68294361 на підставі виконавчого напису № 64386, виданого 11.06.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення заборгованості в розмірі 9574,50 грн. на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН".

Позивач зазначає, що у всіх документах вказаного виконавчого провадження відповідач зазначила її адресу як боржника АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності, оскільки з 2010 року по 14.11.2022 вона зареєстрована та безперервно проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач стверджує, що за вказаною у виконавчому провадженні адресою вона ніколи не була зареєстрованою та не проживала. Окрім цього, у неї відсутнє будь-яке майно у Дніпропетровській області. Враховуючи те, що приватний виконавець Макаренко Анна Сергіївна зареєстрована у виконавчому окрузі Дніпропетровської області, де й здійснює свою діяльність, остання має право приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, тобто вчиняти дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження у територіальних межах Дніпропетровської області. Разом з тим, при відкритті провадження на виконавця покладений обов`язок перевірити чи виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Позивач наголошує, що враховуючи факт реєстрації її місця проживання станом на момент виникнення спірних правовідносин у м. Львові, у відповідача не було правових підстав для прийняття виконавчого напису № 64386 до виконання та винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому така підлягає скасуванню.

27.12.2022 відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області надійшов виконавчий документ виконавчий напис № 64386 від 11.06.2021, виданий приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, в якому зазначено, що боржник зареєстрований та проживає у межах виконавчого округу Дніпропетровської області, у неї не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу. Законодавством не передбачено перевірки приватним виконавцем місцезнаходження боржника під час відкриття виконавчого провадження, а здійснення таких дій до моменту відкриття виконавчого провадження виконавцем самостійно або через доручення іншому виконавцю може порушити права особи-боржника, гарантовані статтею 32 Конституції України. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив, надісланої позивачем до суду 28.12.2022, ОСОБА_1 зазначила, що більше 10 років місцем реєстрації та її проживання є місто Львів. Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 у справі № 380/9335/23 зазначив про необхідність перевірки приватним виконавцем відповідності зареєстрованого місця проживання боржника-фізичної особи і належності такого місця проживання виконавчому округу, на який поширюється повноваження приватного виконавця. Крім того, відповідач порушила вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не надіслала позивачці рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2022 ВП № 68294361.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За змістом ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 08.06.2010 була адреса: АДРЕСА_3 .

Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади № 014112-СРА від 14.11.2022, ОСОБА_1 зареєстрована з 14.11.2022 за адресою: АДРЕСА_4 .

11.06.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинений виконавчий напис № 64386 про стягнення з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості за кредитним договором /228390 від 01.02.2020 в розмірі 9574,50 грн.

23.12.2021 товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" звернулося до приватного виконавця Макаренко Анни Сергіївни із заявою про примусове виконання виконавчого напису № 64386, вчиненого нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 11.06.2021.

Згідно поданої заяви, адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

21.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною на підставі виконавчого напису № 64386 від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68294361 про стягнення із боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості у розмірі 9574,50 грн. Адреса боржника: АДРЕСА_1 .

Не погодившись із постановою від 21.01.2022 про відкриття виконавчого провадження №68294361, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною 1 ст. 25 Закону № 1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч. 2 ст. 25 Закону № 1403-VIII).

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

За змістом ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Системне тлумачення вищенаведених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку про те, що право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому єдиною та безумовною підставою для прийняття приватним виконавцем виконавчого документа (зокрема виконавчого напису нотаріуса) до виконання є наявність зареєстрованого місця проживання/перебування боржника чи його майна у межах того виконавчого округу, в якому виконавець уповноважений здійснювати свою діяльність.

Із матеріалів адміністративної справи суд встановив, що зареєстрованим місцем проживання позивача (як боржника у виконавчому провадженні) з 08.06.2010 була адреса: АДРЕСА_3 ; з 14.11.2022 позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з тим, спірна постанова від 21.01.2022 про відкриття виконавчого провадження № 68294361 прийнята приватним виконавцем Макаренко Анною Сергіївною, яка здійснює свою діяльність у межах виконавчого округу Дніпропетровської області, що підтверджується інформаційною довідкою № 1207 від 07.12.2022 з офіційного сайту Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Приймаючи виконавчий напис № 64386 від 11.06.2021 до виконання, приватний виконавець виходила з того, що адресою боржника ОСОБА_1 є зазначена у виконавчому написі та заяві про примусове виконання рішення адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, як зазначила відповідач у відзиві на позовну заяву, законодавством не покладено обов`язку на приватного виконавця щодо перевірки місцезнаходження боржника під час відкриття виконавчого провадження, а відповідальність за правильність вчинення виконавчого напису покладається саме на нотаріуса, який його вчиняє.

З цього приводу суд зазначає, що частина друга статті 24 Закону № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника фізичної особи та місцезнаходженням боржника юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону № 1404-VIII.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановлює відповідних обставин, адже не викликає особу, не спілкується з нею та не отримує від неї жодної інформації. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що вищезазначена адреса піддавалась перевірці на предмет її достовірності.

Суд звертає увагу на те, що відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону № 1403-VIII та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

В іншому випадку, не з`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону № 1404-VIII (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо).

Суд наголошує, що відсутність прямої вказівки в Законі № 1404-VIII на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця суб`єкта владних повноважень, а саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2021 у справі №380/9335/20 та постанові від 31.03.2021 у справі № 380/7750/20.

Як зазначено судом вище, станом на момент виникнення спірних правовідносин, зареєстрованим місцем проживання позивача було: АДРЕСА_3 .

Доказів реєстрації чи проживання позивача, а також перебування будь-якого її майна в межах виконавчого округу Дніпропетровської області відповідач суду не надала.

Окрім цього, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби (ч. 5 ст. 24 Закону №1404-VIII).

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що на момент відкриття спірного виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна не володіла достовірною інформацією про фактичне місце проживання боржника ОСОБА_1 за вказаною у виконавчому написі адресою та не вжила жодних заходів щодо перевірки цієї інформації.

За відсутності документальних доказів фактичного місця проживання боржника на момент відкриття виконавчого провадження за вказаною адресою у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, суд вважає необґрунтованим прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа та відкриття спірного виконавчого провадження.

Відтак, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 21.01.2022 про відкриття виконавчого провадження № 68294361, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своїх дій щодо прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14300,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як встановлено судом, позивачем до матеріалів справи долучена копія договору про надання правничої допомоги № 30/11-2 від 30.11.2022, укладеного з адвокатським об`єднанням "Гобечія і партнери".

Актом від 30.11.2022 приймання-передачі правничої допомоги згідно договору № 30/11-2 про надання правничої допомоги засвідчується надання адвокатом наступних послуг позивачу: збір доказів, вивчення матеріалів справи, практики Верховного Суду, підготовка та подання до суду позовної заяви (11 год роботи).

Згідно із п. 2 Акту від 30.11.2022, вартість правничої допомоги становить 14300,00 грн.

Судом також встановлено, що доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14300,00 грн до позовної заяви не долучено.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, висвітленої в додатковій постанові від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19 та постанові від 29.10.2020 у справі № 686/5064/20 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

При вирішенні питання щодо розміру витрат на правову допомогу суд ураховує, що справа даної категорії є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників сторін в письмовому провадженні.

Також, судом враховані відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову та вартістю таких послуг у розмірі 14300,00 грн. за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів, не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим, пропорційним до предмета спору розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума 5000,00 грн.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд також здійснює за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Зважаючи на те, що при зверненні із позовною заявою до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, такий підлягає стягненню на її користь з відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни від 21.01.2022 про відкриття виконавчого провадження № 68294361.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни (49083, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, офіс 401) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; АДРЕСА_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.