Справа № 160/453/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 січня 2023 року Справа № 160/453/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6289-50/67У від 03.02.2021, яка була складена ГУ ДПС України у Дніпропетровській області на суму 37 788,71 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, з доказами поважності причин пропуску відповідного строку та доказу сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

19.01.2023 року представник ОСОБА_1 надала до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що позивачка дізналася про існування оскаржуваного рішення, лише 24.09.2022, коли перевіряла інформацію у застосунку «Дія», і виявила, що на її рахунки накладено арешт в рамках виконавчого провадження №68530708, особисто його не отримувала. Разом з тим, зі змістом оскаржуваного рішення позивачка ознайомилась тоді, коли 04.10.2022 її представник звернувся до Новокодацького відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому це рішення вже перебуває на примусовому виконанні із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №68530708. Також, зазначено про те, що позивачка більше десяти років не проживає за адресою реєстрації АДРЕСА_1 , а тому отримати спірну податкову вимогу саме 21.05.2021 не могла.

Позивач просить скасувати вимогу від 03.02.2021 року №Ф-6289-50/67У. До суду позов подано 04.01.2023 року засобами поштового зв`язку. Отже, позивачем порушено 6-місячний строк звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В постанові від 22 липня 2020 року у провадженні № К/9901/13509/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Інститут строків у адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою від 08.12.2022 року у справі №160/15690/22 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування цієї ж вимоги залишено без розгляду з підстав порушення строку звернення до суду.

Так, в ухвалі від 08.12.2022 року у справі №160/15690/22 зазначено таке:

"Судом встановлено, що вимога №Ф-6289-50/67У від 03.02.2021 на суму 37 788,71 грн., згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрих код відправлення 938), отримана позивачем 21.05.2021.

…

При цьому, посилання позивача на те, що він не отримував 21.05.2021 вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6289-50/67У від 03.02.2021 не підтверджено жодними належними доказами та спростовується, доказами наданими відповідачем щодо отримання позивачем вимоги саме 21.05.2021.

…

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що позивач зазначаючи про те, що з 2009 року не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з не зрозумілих підстав зазначає цю адресу як в позовній заяві, так і в інших процесуальних заявах, що містяться в матеріалах справи, при тому, що жодних інших адрес, як то фактичного місця проживання ОСОБА_1 не вказано.

Означене додатково свідчить про те, що оскаржувана вимога №Ф-6289-50/67У від 03.02.2021 була отримана позивачем безпосередньо 21.05.2021.

…

Більш того, з наданої відповідачем копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрих код 938) вбачається, що остання містить як підпис посадової особи поштового зв`язку, так і відповідний штемпель відділення Укрпошти, тож стверджувати про недійсність такого поштового відправлення не доводиться.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано."

Таким чином, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрих код відправлення 938) позивачу було відомо ще 21.05.2021 про вимогу №Ф-6289-50/67У від 03.02.2021 на суму 37 788,71 грн.

Та обставина, що 04.10.2022 її представник позивача звернувся до Новокодацького відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому це рішення вже перебуває на примусовому виконанні із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №68530708 не змінює момент, з якого ОСОБА_1 повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 44 постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року по справі №240/12017/19.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду.

Таким чином, позивач порушив строк звернення до суду, а наведені позивачем доводи не дають можливості визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом.

Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар