Справа № 160/27600/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо не зняття арешту з всього його майна боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з серією та номером ВП №41868886;
- зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт з усього нерухомого його майна боржника - ОСОБА_1 , який був накладений у виконавчому провадженні з серією та номером ВП №41868886 та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно існує обтяження відносне нього, зокрема арешт нерухомого майна й обтяження на все майно. Також, як вбачається з відомостей із згаданого Реєстру, підставою для державної реєстрації обтяження була постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №41868886, видана 18.02.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Одночасно, позивачем були направлені адвокатські запити з вищевикладеними аналогічними питаннями і до Корольовського ВДВС у м. Житомирі та Богунського ВДВС у м. Житомирі.
З Корольовського ВДВС у м.Житомирі надійшла відповідь від 19.10.2021 року №1922/21/2021/19/ НОМЕР_2 про те, що відкритих виконавчих проваджень стосовно нього немає.
Не погоджуючись із вказаним, позивач звернувся до суду з позовом, адже, арешт та заборона відчуження може існувати лише в рамках відкритого (наявного) виконавчого провадження, тобто воно має існувати та бути діючим (проводитися) державним або приватним виконавцем.
Ухвалюючи таке рішення, суд (суддя Савченко А.В.) зазначив, що у цій справі порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому у цьому випадку порушено його цивільні права.
Таким чином, суд (суддя Савченко А.В.), дійшов висновку, що, оскільки, позивач був відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчими листами у цивільних справах) з примусового виконання вказаних рішень, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання таких судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
22.12.2022 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями остання передана для розгляду судді Горбалінському В.В.
Як зазначив суд апеляційної інстанції, висновок, викладений в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Савченко А.В.) від 16.03.2022 року не може вважатися обґрунтованим та доведеним, адже в його основу суд поклав доводи відповідача, викладені у клопотання про закриття провадження у справі.
Відтак, суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції не забезпечив офіційне з`ясування обставин справи, не витребував матеріали вищенаведеного виконавчого провадження, не пересвідчився, що останнє стосується саме позивача та що таке виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого судом за наслідками розгляду цивільної справи.
Також, як зазначив суд апеляційної інстанції, судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача та наданим позивачем доказам щодо неможливості підтвердження пов`язаності виконавчого провадження ВП № 41868886 з його особою.
Крім того, колегія суддів вказала, що суд першої інстанції для правильного вирішення справи в контексті встановлених обставин має надати належну оцінку вимогам статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 447 ЦПК України, які пов`язують право звернення сторони виконавчого провадження до суду щодо оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, саме під час виконання судового рішення.
Враховуючи означене, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року витребувано у Богунського районного суду м. Житомира наступні документи (докази), а саме:
Також, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року витребувано у Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро):
- витяг зі спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 41868886;
- належним чином завірену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.02.2014 № 41868886, з вкладки «Документи» обтяження 4727049, доступ до якого забезпечує Автоматизована система виконавчого провадження, шляхом пошуку у вкладці «Реєстрація та обробка розділів» обтяження 4727049 в спеціальному розділі.
16.01.2023 року Дніпровським відділом виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду:
- витяг зі спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 41868886;
- належним чином завірену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.02.2014 № 41868886, з вкладки «Документи» обтяження 4727049, доступ до якого забезпечує Автоматизована система виконавчого провадження, шляхом пошуку у вкладці «Реєстрація та обробка розділів» обтяження 4727049 в спеціальному розділі.
19.01.2023 року Богунським районним судом м. Житомира надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду:
Також, у листі Богунського районного суду м. Житомира зазначено, що виконавчий лист до суду не повертався.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2013 року у справі № 295/13346/13-ц набрало законної сили 30.12.2013 року.

Згідно з інформацією із спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 41868886, 04.02.2014 року до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції надійшов виконавчий лист №295/13346/13-ц, виданий 17.01.2014 Богунським районним судом м. Житомира для примусового виконання.

04.02.2014 року постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №41868886 з примусового виконання виконавчого листа №295/13346/13-ц, виданого 17.01.2014 Богунським районним судом м. Житомира.

18.02.2014 року постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

05.05.2014 року постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції закінчено виконавче провадження №41868886 на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби).

08.12.2021 року представник позивача звернувся до Дніпровського відділу виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою, в якій просив:

- винести постанову якою скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оголошення заборони на його відчуження, що були накладені в рамках виконавчого провадження за серією та номером ВП №41868886 постановою від 18.02.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників;

- в разі неможливості винесення відповідної постанови та/або іншого процесуального документу, прохання вирішити питання іншим можливим способом та таким чином скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оголошення заборони на його відчуження, що були накладені в рамках виконавчого провадження за серією та номером ВП №41868886 постановою від 18.02.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.

14.12.2021 року Дніпровським відділом виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надано відповідь на заяву представника позивача, в якій зазначено, що виконавче провадження ВП №41868886 з примусового виконання виконавчого листа №295/13346/13-ц, виданого 17.01.2014 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 9/32 частин квартири АДРЕСА_2 в сумі 120150 (сто двадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. та судовий збір в сумі 1201,50 грн., 05.05.2014 закінчено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що унеможливлює зняття арешту за даним виконавчим провадженням.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у розділі X Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Частиною першою статті 74 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, приписи статті 447 ЦПК України вказують на наявність певних ознак, за наявності яких такій спір може бути розглянутий в межах цивільного судочинства, а саме:

- позивач (в даному випадку) повинен бути стороною виконавчого провадження;

- рішенням, дії або бездіяльністю державного виконавця (в даному випадку) повинні бути вчинені під час виконання судового рішення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у 2021 році, у зв`язку із відмовою Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у задоволенні заяви представника позивача від 08.12.2021 року, в якій, останній зокрема просив:

- винести постанову якою скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оголошення заборони на його відчуження, що були накладені в рамках виконавчого провадження за серією та номером ВП №41868886 постановою від 18.02.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Окремо, суд зауважує, що виконавче провадження ВП №41868886 з 05.05.2014 року на примусовому виконанні Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не перебуває.

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Таким чином, суд доходить висновку, що вказаний спір не можливо розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка оскаржується в цій справі, виникла не під час виконання виконавчого листа №295/13346/13-ц, виданого 17.01.2014 Богунським районним судом м. Житомира у виконавчому провадженні ВП №41868886.

Враховуючи вказане, на думку суду, на вказаний спір поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому вказана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне надати правову оцінку відмові Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешту з майна боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №41868886.

Як встановлено судом, на час винесення постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт на майна боржника (18.02.2014) та винесення постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про закінчення виконавче провадження №41868886 на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року.

Відповідно до змісту статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, що діяла на момент винесення вищевказаних постанов), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, виходячи з приписів вказаної норми, суд вказує, що під час складення державним виконавцем постанови про закінчення виконавче провадження №41868886 на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби), у останнього було відсутнє право або обов`язок знімати накладений арешт, оскільки ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року має пряму заборону на вчинення таких дій.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи позивача про бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна під час винесення постанови (05.05.2014) державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про закінчення виконавче провадження №41868886 на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, суд окремо зауважує, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення способу та порядку накладення арешту на майно боржника постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт на майна боржника (18.02.2014).

Однак, враховуючи виникнення спірних правовідносин саме у 2021 році щодо зняття арешту з майна з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №41868886, суд вважає за необхідне дослідити питання щодо наявності права чи обов`язку посадових осіб Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вчинити відповідні дії щодо зняття такого арешту.

Суд вказує, що на момент звернення позивача, як до Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), так і до суду із вимогою щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №41868886, діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Стаття 59 Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначає порядок, підстави та способи зняття арешту з майна.

Так, вказаною статтею зазначено наступне.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд вказує, що позивачем у своєму позові не наведено жодних підстав, які визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Враховуючи вказані норми, суд також вказує, що позивачем ані до суду, ані до державної виконавчої служби не було подано документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 Закону, що також вказує на необгрунтованість та безпідставність тверджень позивача про бездіяльність державної виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна у виконавчому провадженні ВП №41868886.

Таким чином, суд вказує, що у Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не було законних підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №41868886, за його зверненням 08.12.2021 року із заявою, в якій останній просив:

- винести постанову якою скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що були накладені в рамках виконавчого провадження за серією та номером ВП №41868886 постановою від 18.02.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (51937, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Перемоги, 63, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський