Справа № 460/4935/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/4935/21 пров. № А/857/13347/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року (головуючий суддя: Махаринець Д.Є., місце ухвалення м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю», 13.05.2021 звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.12.2020 про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 500 000,00 грн;

- стягнути на користь «Центру управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» сплачені штрафні (фінансові) санкції (штраф) на підставі податкового повідомлення-рішення № 0 від 03.12.2020 у розмірі 500 000,00 грн.

Обґрунтовує вказану заяву тим, що паливно-мастильні матеріали, як і саме паливо, які зберігаються за адресою Виробничого підрозділу «Клесівський кар`єр» надходять та повністю споживається самим виробничим підрозділом у процесі своєї виробничої діяльності. Позивачем були вчинені всі необхідні дії для отримання відповідної ліцензії для зберігання пального, однак йому було відмовлено у зв`язку з невірно зазначеною адресою. Крім того, посилався на те, що у позивача є в наявності всі документи, які спростовують доводи відповідача.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представник позивача Часова А.Р., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що від імені Акціонерного товариства «Українська залізниця» діє філія «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі Положення про філію «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця».

Виробничий підрозділ «Клесівський кар`єр» є виробничим підрозділом філії «Центр управління промисловістю» AT «Українська залізниця» на підставі Положення про філію «Центр управління промисловістю» AT «Українська залізниця» затвердженого протоколом засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 03.12.2020.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області на підставі наказу № 1860 від 28.10.2020 проведена фактична перевірка виробничого підрозділу «Клесівський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів на акцизному складі за адресою: Рівненська обл., Сарненський район, с. Пугач, вул. Заводська, буд. 49 на акцизному складі (уніфікований № 1014511) в період з 29.10.2020 по 06.11.2020.

За результатами перевірки було складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами за № 000083.

Перевіркою встановлено, що згідно з даними реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, за адресою: вул. Заводська, буд. 49, с. Пугач, Сарненськии р-н, Рівненська обл зареєстрований акцизний склад «Автозаправний комплекс», уніфікований № 1014511, дата реєстрації 09.04.2020, який належить AT «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ».

На вказаному акцизному складі розміщені чотири резервуари для зберігання пального, загальною місткістю 144,2 м, які підключені трубопроводом до паливороздавальної колонки, через яку здійснюється заправка транспортних засобів товариства. Резервуари не обладнані необхідними вимірювальними засобами.

Перевіркою виявлено, що за адресою: вул. Заводська, буд. 49, с. Пугач. Сарненський р-н. Рівненська обл, де зареєстрований акцизний склад «Автозаправний комплекс», уніфікований № 101451 1, відсутня ліцензія на право зберігання пальною, чим порушено норми статті 15 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995р.

На підставі акта перевірки № 2441/17-00-09-01/40075815 від 06.11.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.12.2020, яким накладено штрафні санкції в загальному розмірі 500 000,00 грн (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.).

Не погоджуючись з цим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем фактично здійснювалось зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, у зв`язку із чим контролюючим органом правомірно встановлено порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №м 481/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що перевіркою встановлено, що за адресою: вул. Заводська, буд. 49, с. Пугач, Сарненського р-ну Рівненської обл, де зареєстрований акцизний склад «Автозаправний комплекс», уніфікований № 1014511, відсутня ліцензія на право зберігання пальною, чим порушено норми статті 15 Закону № 481/95-ВР.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до заперечення на акт фактичної перевірки надано свідоцтво про право власності на нерухомий об`єкт та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, які підтверджують розміщення місця зберігання пального акцизним складом за адресою: вул. Заводська, буд. 49, с. Пугач. Сарненський р-н. Рівненська обл.

Відповідно до реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, за адресою: Рівненська обл, Сарненський район, с. Пугач, вул. Заводська, буд. 49, зареєстрований акцизний склад «Автозаправний комплекс», уніфікований № 1014511, належить акціонерному товариству «Українська залізниця» на праві зведеного передавального акту б/н від 16.08.2015.

Разом з тим, у позивача наявна ліцензія на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи переробки) № 2000161 від 10.02.2020 за адресою: Рівненська обл, Сарненський район, смт. Клесів, вул. Заводська, буд. 49.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутня ліцензія на право зберігання пального, оскільки фактична адреса знаходження акцизного уніфікованого складу № 1014511 - Рівненська обл., Сарненський район, с. Пугач, вул. Заводська, буд. 49, а ліцензія № 2000161 від 10.02.2020 видана на зберігання пального за адресою - Рівненська обл., Сарненський район, смт. Клесів, вул. Заводська, буд. 49. Тобто, така ліцензія містить іншу адресу за якою позивачу надано право зберігати пальне.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками контролюючого органу, що позивачем здійснювалося зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, у зв`язку із чим правомірно встановлено порушення вимоги статті Закону № 481/95-ВР та накладено санкції за вказане порушення.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом під час перевірки виявлено, що резервуари з пальним не обладнані рівномірами-лічильниками, а на витратомір-лічильник GESPAPS MG80V, який встановлений на паливороздавальній колонці відсутні документи про позитивну оцінку відповідності або повірку на момент проведення перевірки.

На вказаному акцизному складі розміщені чотири резервуари для зберігання пального, загальною місткістю 144,2 куб. метрів, які підключені трубопроводом до паливороздавальної колонки, через яку здійснюється заправка транспортних засобів товариства.

Для визначення рівня пального у резервуарах використовується метршток, який зазначений товариством в Довідці про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри» за № від 07.08.2020.

Згідно пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового Кодексу України, акцизні склади, на території яких здійснюється зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

При цьому, відповідно до пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового Кодексу України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Відповідно до п. 12 підрозділу 5 розділу XX Податкового Кодексу України, розпорядники акцизних складів зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі не пізніше 1 січня 2020 року, якщо акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів;

Згідно з абз. 3 п. 25 підрозділу 5 розділу XX Податкового Кодексу України, за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, застосовуються з 1 квітня 2020 року.

Відповідно до бази даних ЄРАП, з 01.04.2020 по 05.11.2020 по акцизному складі (уніфікований № 1014511), позивачем здійснювалися операції із отримання та реалізації пального.

Тобто, протягом 127 днів позивачем здійснювалась діяльність без подачі щодобових довідок про зведені за добу обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, чим порушено вимоги пп. 230.1.3 п. 230.1. ст. 230 Податкового Кодексу України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано доказів, які б підтверджували факт фіксування залишків пального, а також подобових довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності накладення на позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на підставі податкового повідомлення-рішення № 0 від 03.12.2020 у розмірі 500000,00 грн.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що філією «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» сплачено грошове зобов`язання зазначене в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, згідно платіжного доручення № 3321492 від 30.12.2020 (а. с. 56), у зв`язку з чим, у позовних вимогах просить стягнути на користь «Центру управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» сплачені штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 500 000,00 грн.

Разом з тим, оскільки за результатами розгляду справи встановлено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № 0 від 03.12.2020, а тому правові підстави для стягнення на користь позивача сплачених штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 500 000 відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 460/4935/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 24.01.2023.