Справа № 320/10584/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року Справа №320/10584/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області (далі відповідач, ГУ Нацполіції в Київській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Київській області щодо не нарахування ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції у розмірі одноразової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 2 170,88 грн.;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченою одноразовою грошовою допомогою при звільненні зі служби в поліції розрахованого з урахуванням індексації грошового забезпечення (2 170,88 грн.) у розмірі 16 281,60 грн.

В позовній заяві позивач зазначає про те, що після звільнення з 11.07.2022 зі служби в ГУ Нацполіції в Київській області згідно наказу начальника №0047 о/с від 11.07.2022, відповідач при здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не врахував індексацію грошового забезпечення, в місяць взятий для обрахунку одноразової грошової допомоги у періоді з 07.11.2015 по 30.10.2017 - 2 170,88 грн., що призвело до не нарахування та недоплати одноразової грошової допомоги з урахуванням індексації грошового забезпечення в розмірі 16 281, 60 грн. та відповідно відповідачем порушено положення Законів №580-VІІІ, № 2017-ІІІ, №1282-ХІІ та Порядку №260.

18.11.2022, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду було запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву із належним обґрунтуванням своєї правової позиції щодо заявлених позовних вимог та наданням усіх наявних доказів та матеріалів відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 162 КАС України до відзиву мають бути додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи та у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Ухвала суду від 18.11.2022 отримана відповідачем засобами електронного зв`язку 18.11.2022, що підтверджується наявною у справі довідкою.

На час вирішення справи судом від відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло, заяв клопотань з даного приводу до суду не надходило.

За ч. 5 та ч. 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу Управління Головного управління Національної поліції в Київській області, звільнений наказом начальника ГУ Нацполіції в Київській області від 11.07.2022 № 0047 о/с за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», стаж служби склав 15 років 10 місяців та 10 днів.

Відповідно до вказаного наказу начальника ГУ Нацполіції в Київській області від 11.07.2022 № 0047 о/с вислуга років ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції склала 15 років 10 місяців та 10 днів; вислуга років на пільгових умовах становить 02 роки 8 місяців 09 днів, усього вислуга років склала 18 років 06 місяців 19 днів.

На адвокатський запит, щодо обрахування індексації грошового забезпечення поліцейського у період з 07.11.2015 по 30.10.2017 із врахуванням базового місяця - листопад 2015 року, відповідач листом від 24.10.2022 № 29/м-181 щ, повідомив, що станом на день звільнення зі служби ОСОБА_1 були установлені наступні види грошового забезпечення в таких розмірах:

- посадовий оклад 2700,00 грн.;

- оклад за спеціальним званням «майор поліції» - 2000,00 грн.;

- надбавка за стаж служби (30 %) 1410,00 грн.;

- надбавка за специфічні умови проходження служби (45 %) 2749,50 грн.;

- надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень (15%) 405,00 грн.;

- премія (65,859 %) 6101,51 грн.

Загальна сума грошового забезпечення на день звільнення склала - 15 366,01 грн.

Відповідач також зазначив, що 29.07.2022 позивачу було виплачено грошове забезпечення, індексація грошового забезпечення з 01.07.2022 по 11.07.2022, та грошова компенсація за 20 днів невикористаної в році звільнення відпустки, а також нараховано та виплачено ОГД.

Посилаючись на ст. 94 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VІІІ та ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ, постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» ГУ Нацполіції в Київській області зазначило, що о жовтня 2017 року проведення індексації грошових доходів населення відповідно до Порядку №1078 не розповсюджувалось на поліцейських. Така індексація відбувалась після внесення прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 18.10.2017 №782 «Про внесення зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набрала чинності 24.10.2017, доповнено абз. 5 п. 2 Порядку №1078 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських», у зв`язку з чим дані зміни розповсюдили свою дію після 24.10.2017.

Таким чином, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не проводилась, оскільки Порядком №1078 проведення індексації грошового забезпечення поліцейських у вказаному періоді не було передбачено, така індексація проводиться з листопада 2017 року та для здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017 із врахуванням базового місяця листопад 2015 року, законних підстав не має.

Відповідно, вбачається, що відповідач вважає відсутніми законодавчі підстави для здійснення нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення як поліцейського за період служби з 07.11.2015 по 31.10.2017 із врахуванням базового місяця листопад 2015 року.

Згідно наданої до справи довідки відповідача про суми грошового забезпечення, нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по день звільнення, від 24.10.2022 №16/17-2022 вбачається, що нарахування ОСОБА_1 індексації відбулось з 01.11.2017 відповідно нараховано та виплачено індексації:

- з 01.11.2017 по 31.11.2017 - 373,80 грн.;

- з 01.12.2017 по 31.12.2017 458,12 грн.;

- з 01.01.2018 по 21.01.2018 458,12 грн.;

- з 01.02.2018 по 28.02.2018 458,12 грн.;

- за період з 01.03.2018 по 31.06.2018 533,89 грн., у кожному відповідному місяці;

- за період з 01.07.2018 по 31.10.2018 557,82 грн., у кожному відповідному місяці;

- з 01.11.2018 по 30.11.2018 653,56 грн.;

- з 01.12.2018 по 31.12.2018 681,96 грн.;

- за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 762,64 грн., у кожному відповідному місяці;

- за період з 01.05.2019 по 30.06.2018 849,08 грн., у кожному відповідному місяці;

- за період з 01.07.2019 по 30.11.2019 887,09 грн., у кожному відповідному місяці;

- за період з 01.12.2019 по 31.05.2020 929,08 грн., у кожному відповідному місяці;

- з 01.06.2020 по 30.06.2020 1023,67 грн.;

- за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 1069,94 грн., у кожному відповідному місяці;

- з 01.12.2020 по 31.12.2020 1105,49 грн.;

- з 01.01.2021 по 31.01.2021 1105,49 грн.;

- за період з 01.02.2021 по 30.04.2021 1218,99 грн., у кожному відповідному місяці;

- з 01.06.2021 по 30.06.2021 1362,00 грн.;

- за період з 01.07.2021 по 31.10.2021 1427,40 грн., у кожному відповідному місяці;

- з 01.11.2021 по 30.11.2021 1553,49 грн.;

- за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 1620,09 грн., у кожному відповідному місяці;

- за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 1766,47 грн., у кожному відповідному місяці;

- з 01.05.2022 по 31.05.2022 2031,94 грн.;

- з 01.06.2022 по 30.06.2022 2170,88 грн.;

- з 01.07.2022 по 11.07.2022 807,26 грн..

Загальна сума нарахованої та виплаченої індексації у вказаних періодах склала 57 840,92 грн.

З вказаної довідки нарахування індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.07.2017 судом не встановлено.

Відповідно, позивач вважає, що за період з 07.11.2015 по 30.10.2017 йому не було нараховано індексацію грошового забезпечення, відповідно не застосовано базовий місяць для такого обрахування листопад 2015 року, що для обрахунку становить 2170,88 грн. та призвело до недоотримання 16 281,60 грн., просить суд визнати протиправними дії щодо не проведення індексації грошового забезпечення у спірному періоді та не взяття за основу обрахунку індексації 2170,88 грн. та зобов`язати нарахувати та виплатити різницю, що виникла у сумі 16 281,60 грн.

Враховуючи відсутність викладеної правової позиції відповідача, суд виходить із відповіді на запит адвокату, в якій ГУ Нацполіції в Київській області вказано, що нарахування індексації грошового забезпечення поліцейського ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не проводилась, оскільки Порядком №1078 проведення індексації грошового забезпечення саме поліцейських у вказаному періоді не було передбачено, законодавчих підстав для проведення такого нарахування не має, як і застосування базового місяця для проведення індексації у спірному періоді листопада 2015 року.

Таким чином, суд встановив, що наявний спірний період у справі, а саме з 07.11.2015 по 31.10.2017, в якому відповідачем не було проведено індексації грошового забезпечення поліцейського Марценюка М.П. із застосуванням відповідного базового місяця. Відповідач вважає, що індексація з грошового забезпечення поліцейського у вказаному періоді на законодавчому рівні не була передбачена.

Відповідно, предметом спору у даній справі є індексація грошового забезпечення поліцейського Марценюка М.П. у періоді з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосування базового місяця листопад 2015 року, у зв`язку з чим суд вважає необхідним встановити наявність чи відсутність обставин бездіяльності відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати спірної індексації у спірному періоді з урахуванням положень ч. 2 ст. 2 КАС України.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VІII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІII).

Частинами першою, другою, п`ятої статті 94 Закону № 580-VІII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до п. 4 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення поліцейського входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та зазначається кадровим підрозділом у наказі про звільнення поліцейського, якому передбачена виплата цієї допомоги (пункт 5 розділу VI Порядку №260).

Відповідно до пункту 6 розділу VI Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Згідно з пунктом 7 розділу VI Порядку №260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські (пункт 8 розділу VI Порядку №260).

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 14 Постанови №393 військовослужбовцям, поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

У позовній заяві позивач вказав, що відповідач безпідставно здійснив нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення у періоді з 07.11.2015 по 30.07.2017, що призвело до не донарахування йому одноразової грошової допомоги з урахуванням її індексації у сумі 16 281,60 грн., яку просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Зокрема, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ, у відповідній редакції).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частинами першою, п`ятою статті 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка та з 01.01.2016 визначено - 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами частини другої статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг, а також законом визначено, що грошове забезпечення, як грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, підлягають відповідній індексації в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 (у редакції до 24 жовтня 2017 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку;

- стипендії;

- оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер;

- грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби;

- розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі;

- суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності);

- суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміну до пункту 2 Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (пункт 6 Порядку №1078).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Таким чином, п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та до вказаної постанови були внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, що набрали чинності з 24.10.2017, включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Як зазначено вище, судом встановлено у відповіді на запит адвокату, відповідач вказав, що з 07.11.2015 по 31.10.2017 індексація виплат заробітної плати поліцейським не проводилась, через відсутність зазначених змін у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, відповідно застосування базового місяця листопад 2015 року також вважає безпідставним.

Враховуючи вищезазначене, суд зауважує, що ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІII визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону та з мін до вказаного пункту ст. 94 Закону № 580-VІII у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була діючою.

В силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України №1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами, конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд вважає, що позиція відповідача вказана у відповіді на запит адвокату, щодо обставини не включення поліцейських до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення, оскільки право позивача на індексацію грошового забезпечення передбачено вказаною ст. 94 Закону № 580-VІII, тобто нормативно-правовим актом, що має вищу юридичну силу, що спростовує позицію відповідача.

При цьому, індексація має проводитися за наявності на це відповідних підстав, що визначені чинним законодавством.

Отже, індексація грошового забезпечення, у тому числі поліцейських, є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер.

У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу як для розрахунку пенсії за вислугу років, так і для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби призвело б до застосування для визначення розміру пенсії та одноразової грошової допомоги знеціненого грошового забезпечення.

Подібні правові висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 30.04.2021 у справі №620/561/20, від 26.01.2022 у справі №520/8887/2020.

Також, у постанові від 21.01.2021 у справі № 160/35/20 Верховний Суд наголосив, що відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Щодо визначення базового місяця суд зазначає, що відповідно до положень вказаних вище пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

З 07.11.2015 - з дня набрання чинності Законом №580-VIII застосовується постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (п. 4 Постанови), якою вперше затверджені схеми окладів поліцейських.

Вказана постанова є чинною і на сьогодні.

Оскільки розміри посадових окладів поліцейських згідно з додатками до вказаної постанови Кабінету Міністрів України протягом періоду з 07.11.2015 по 31.10.2017 не змінювалися, тому базовим місяцем для визначення індексації щодо такого періоду є листопад 2015 року.

Судом встановлено, що індексація грошового забезпечення за період з листопада 2015 по жовтень 2017, включно позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що не є спірним та підтверджується довідкою від 24.10.2022 №16/17-2022.

При цьому, відповідач, як на підставу для не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у вказаний період, у відповіді на запит адвоката, зазначає, що нарахування індексації має здійснюватися лише з листопада 2017 року саме після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, якою абзац 5 пункту 2 Порядку №1078, після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». Однак суд вважає таку позицію відповідача неприйнятною, оскільки Закон №580-VIII має вищу юридичну силу, ніж Порядок №1078.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Суд зазначає, що в силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу зазначених норм належить зробити висновок, що право на захист виникає у випадку порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи, яка звертається за захистом порушеного її права.

При цьому протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач у спірний період мав обов`язок щодо нарахування та виплати позивачеві індексації грошового забезпечення із застосуванням належного базового місяця.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 . 2 ст. 77 КАС України).

Суд зазначає, що відповідач у даній справі не скористався своїм правом щодо доведення правомірності своїх дій та відсутності бездіяльності за спірним предметом спору згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України.

З огляду на викладене та враховуючи, що здійснення індексації прямо передбачене Законом №580-VIII та Законом №1282-XII, тому суд вважає, що позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 (тобто, саме з дня прийняття позивача на службу в поліцію) по 31.10.2017 включно, із врахуванням базового місяця листопад 2015 року.

Як наслідок, суд визнає протиправною бездіяльність відповідача по не нарахуванню та не виплаті індексації грошового забезпечення за спірний період із врахуванням базового місяця листопад 2015 року як такі, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства та правових висновків Верховного Суду, наведених у рішенні, та беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 включно, із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії щодо неврахування при звільненні зі служби в поліції у розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 2 170,88 грн. та відповідно просить зобов`язати нарахувати та виплати різницю між виплаченою одноразовою грошовою допомогою при звільненні зі служби в поліції розрахованого з урахуванням індексації грошового забезпечення (2 170,88 грн.) у розмірі 16 281,60 грн.

Суд зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно, за процесуальним законодавством суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Та, суд зазначає, що дані спірні правовідносини стосуються виключно наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, а не визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає врахуванню відповідачем та розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, який саме належить до виплати, у зв`язку із чим суд відмовляє в даній частині позовних вимог як заявлену передчасно та відповідно безпідставно.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи, що під час звернення до суду позивач не сплачував судовий збір внаслідок звільнення від такої сплати, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 77-80, 90, 243-246, 250, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Київській області щодо не врахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 індексації грошового забезпечення із врахуванням базового місяця - листопад 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Київській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.