Справа № 200/5290/22
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року Справа№200/5290/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: вул. Кравчука, буд. 22-В, м. Луцьк, Волинська область, 43026, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2022 ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №46 від 03.10.2022 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.09.2022, зарахувавши:

до страхового та пільгового стажу відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого я брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме: з 07.03.2020 по 26.05.2020, з 11.06.2020 по 03.08.2020, з 18.08.2020 по 03.11.2020, з 18.11.2020 по 09.02.2021, з 12.03.2021 по теперішній час, в період з 08.06.2019 по 30.09.2019, з 19.10.2019 по 11.11.2019, з 12.11.2019 по 06.01.2020, та з 04.03.2020 по 06.03.2020, з 07.03.2020 по 26.05.2020, з 11.06.2020 по теперішній час, а також час проходження військової служби за контрактом в період з 08.06.2019 по теперішній час;

до страхового та пільгового стажу період проходження строкової військової служби з 16.11.2000 року по 15.04.2002;

до страхового та пільгового стажу період проходження військової служби за контрактом з 08.06.2019 по 26.09.2022 (тобто по день звернення за призначенням пенсії);

до пільгового стажу період навчання з 01.09.1997 по 30.06.2000 у ПТУ №38 за спеціальністю електрозварник ручного зварювання;

до страхового та пільгового стажу періоди роботи на ТОВ «Укрвуглесервіс» з 30.01.2019 року по 01.04.2019 року та на ВП «Шахта Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 11.04.2019 року по 23.05.2019 року, та призначити ОСОБА_1 з 26.09.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви від 26.09.2022.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.01.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням №46 від 03.10.2022 відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач наголошує, що до пільгового стажу не враховано жодного періоду, оскільки відсутні довідки, уточнюючи пільговий характер роботи. Також до страхового стажу не враховано період проходження військової служби, тому що дата народження у військовому квитку не відповідає паспортним даним.

Крім того, позивач зазначає, що страховий стаж за наданими документами та даними персоніфікованого обліку обчислений у відповідності до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та врахований по 30.06.2022 склав 20 років 11 місяців 25 днів, що не відповідає дійсності та носить суперечливість, оскільки на його сторінці на вебпорталі Пенсійного фонду України вказано страховий стаж у розмірі 22 роки 6 місяців 26 днів.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує його конституційні права. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до документів, наданих при зверненні за призначенням пенсії та даними персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача склав 20 років 11 місяців 25 днів, пільговий стаж роботи 0 років 0 днів 0 місяців. До пільгового стажу не враховано періоди роботи, оскільки позивачем не надані документи, які підтверджують стаж роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах. До страхового стажу не враховано період проходження військової служби, оскільки дата народження у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 16.11.2000 не відповідає паспортним даним позивача. Відповідач вважає, що підстави для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відсутні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , видане Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України 03.09.2019, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

26.09.2022 через вебпортал Пенсійного фонду України позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви були додані, зокрема, наступні копії документів: паспорт, ідентифікаційний код, трудова книжка, військовий квиток.

03.10.2022 відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, прийняв рішення №46 про відмову в призначенні пенсії, що не заперечується відповідачем, зі змісту якого вбачається наступне.

«Звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 26.09.2022 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розглянуто.

Встановлено:

Заявник працює.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія за віком призначається на пільгових умовах працівникам, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років. Працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - мають право на пенсію незалежно від віку за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що призначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, або їх правонаступників.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт найменування Списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка, довідки про підтвердження стажу), страховий складає 20 років 11 місяців 25 днів, пільговий стаж 0 років 0 днів 0 місяців.

До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано період проходження військової служби, оскільки дата народження у військовому квитку не відповідає паспортним даним.

До пільгового стажу роботи не зараховано жодного періоду, оскільки шахти на яких працював заявник знаходяться на території підконтрольній українській владі, тому для зарахування необхідно залучити уточнюючі довідки.

Прийняте рішення: відмовити громадянину ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно частини третьої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.»

Матеріали справи не містять доказів пропозиції суб`єкта владних повноважень надати позивачу додаткові документи.

Позивач, не погодившись із рішенням відповідача №46 від 03.10.2022, звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів №1-32, трудової книжки серії НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 01.09.1997 по 30.06.2000 навчався в ПТУ №38 за спеціальністю електрозварник ручного зварювання;

- з 16.11.2000 по 15.04.2002 проходив службу в Збройних силах України;

- 29.10.2002 по 12.01.2003 працював на посаді учня електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на період практики в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

- з 12.05.2003 по 26.11.2005 працював на різних посадах з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

- з 05.12.2005 по 05.11.2010 працював на різних посадах з повним робочим днем в шахті у Відкритому акціонерному товаристві «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська західна №1»;

- з 27.12.2010 по 29.03.2015 працював гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 04.08.2015 по 21.10.2017 - працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

- з 01.11.2017 по 24.04.2018 працював гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 25.04.2018 по 24.05.2018 переведено учнем вантажника тимчасово в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 25.05.2018 по 07.08.2018 працював гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 30.01.2019 по 01.04.2019 працював гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрвуглесервіс»;

- з 11.04.2019 по 23.05.2019 працював гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті в ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Центральна».

Крім того, судом встановлено, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 від 16.11.2000 у період з 16.11.2000 по 15.04.2002 ОСОБА_1 проходів військову службу. У зазначеному військовому квитку в графі «1. Число, місяць, рік народження» вказана дата «11.03.1981».

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 від 16.11.2000 з 08.06.2019 по теперішній час позивач проходить військову службу за контрактом в лавах Збройних сил України.

Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас пунктом 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зауважив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Зокрема частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Таким чином, необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, що передбачені списком, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 (далі Постанова №202).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стаття 44 Закону №1058-IV визначає порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), зокрема, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пункт 20 Порядку №637 передбачає, зокрема, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Викладе зумовлює висновок суду, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17 (2-а/208/105/17), від 31.03.2020 у справі № 678/65/17.

Сторонами не оспорюється факт надання позивачем трудової книжки, при зверненні до органу пенсійного фонду з питання призначення пенсії.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Як встановлено судом вище, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що до пільгового стажу роботи не зараховано жодного періоду, оскільки шахти на яких працював заявник знаходяться на території підконтрольній українській владі, тому для зарахування необхідно залучити уточнюючі довідки. Відтак, суд критично оцінює покликання відповідача в оскаржуваному рішенні щодо необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Як встановлено судом вище та підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 , позивач:

- з 29.10.2002 по 12.01.2003 працював на посаді учня електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на період практики в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

- з 12.05.2003 по 26.11.2005 працював на різних посадах з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

- з 05.12.2005 по 05.11.2010 працював на різних посадах з повним робочим днем в шахті у Відкритому акціонерному товаристві «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська західна №1»;

- з 27.12.2010 по 29.03.2015 працював гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 04.08.2015 по 21.10.2017 - працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська»;

- з 01.11.2017 по 24.04.2018 працював гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 25.05.2018 по 07.08.2018 працював гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське»;

- з 30.01.2019 по 01.04.2019 працював гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрвуглесервіс»;

- з 11.04.2019 по 23.05.2019 працював гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті в ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Центральна».

Зазначені записи в трудовій книжці, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день на пільгових роботах. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

В трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди на посаді, що віднесена до відповідного списку, що не потребувало надання уточнюючих довідок.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України №1058-IV, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують пільговий характер роботи позивача у періоди з 29.10.2002 по 12.01.2003, з 12.05.2003 по 26.11.2005, з 05.12.2005 по 05.11.2010, з 27.12.2010 по 29.03.2015, з 04.08.2015 по 21.10.2017, з 01.11.2017 по 24.04.2018, з 25.05.2018 по 07.08.2018, з 30.01.2019 по 01.04.2019, з 11.04.2019 по 23.05.2019, що надає право на включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 05.08.2020 у справі №127/9289/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункту 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі від 29.06.2010 № 1-25/2010 зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Щодо періоду проходження позивачем строкової військової служби з 16.11.2000 по 15.04.2002, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_5 та військового квитка серії НОМЕР_2 від 16.11.2000 позивач у період з 16.11.2000 по 15.04.2002 проходив службу в Збройних силах України.

Разом із цим, відповідно до оскаржуваного рішення, відповідачем до страхового стажу позивача згідно наданих документів не зараховано період проходження військової служби, оскільки дата народження у військовому квитку не відповідає паспортним даним.

Судом встановлено, що у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 16.11.2000 в графі «1. Число, місяць, рік народження» вказана неправильна дата народження позивача, а саме: «11.03.1981», замість правильної «11.05.1981».

Пунктами «в» та «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з трудової книжки, позивач у період з 01.09.1997 по 30.06.2000 навчався в ПТУ №38 за спеціальністю електрозварник ручного зварювання, а 16.11.2000 був призваний до лав Збройних сил України, тобто позивач був призваний на військову службу після закінчення навчання, тому час проходження строкової військової служби з 16.11.2000 по 15.04.2002 правомірно не зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача.

З огляду на вищезазначене, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 16.11.2000 по 15.04.2002, оскільки він підтверджений записами трудової книжки позивача.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Щодо вимог позивача зарахувати періоди військової служби та навчання до його трудового стажу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд зарахувати:

до страхового та пільгового стажу відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого я брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме: з 07.03.2020 по 26.05.2020, з 11.06.2020 по 03.08.2020, з 18.08.2020 по 03.11.2020, з 18.11.2020 по 09.02.2021, з 12.03.2021 по теперішній час, в період з 08.06.2019 по 30.09.2019, з 19.10.2019 по 11.11.2019, з 12.11.2019 по 06.01.2020, та з 04.03.2020 по 06.03.2020, з 07.03.2020 по 26.05.2020, з 11.06.2020 по теперішній час, а також час проходження військової служби за контрактом в період з 08.06.2019 по теперішній час;

до страхового та пільгового стажу період проходження військової служби за контрактом з 08.06.2019 по 26.09.2022 (тобто по день звернення за призначенням пенсії);

до пільгового стажу період навчання з 01.09.1997 по 30.06.2000 у ПТУ №38 за спеціальністю електрозварник ручного зварювання.

Проте, як встановлено судом вище, в оскаржуваному рішенні №46 від 03.10.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідач не надає оцінку зазначеним періодам військової служби та навчання позивача.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За результатом дослідження матеріалів справи та наданих сторонами доказів, суд констатує, що з оскаржуваного рішення неможливо встановити, які конкретно періоди зараховано відповідачем до страхового та пільгового стажу роботи позивача. Адже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №46 від 03.10.2022 не містить визначення зарахованих або не зарахованих періодів, нормативного обґрунтування, підстав зарахування або не зарахування конкретних періодів загального страхового та пільгового стажу роботи позивача. Відтак, відсутність в оскаржуваному рішенні розрахунку періодів та мотивів його прийняття позбавляє суд можливості перевірити таке рішення на відповідність пенсійному законодавству України. Вказане дає підстави констатувати, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №46 від 03.10.2022 не відповідає принципам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Водночас, суд не може надати оцінку твердженням позивача, які наведено у позовній заяві щодо необхідності зарахування:

до страхового та пільгового стажу відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого я брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме: з 07.03.2020 по 26.05.2020, з 11.06.2020 по 03.08.2020, з 18.08.2020 по 03.11.2020, з 18.11.2020 по 09.02.2021, з 12.03.2021 по теперішній час, в період з 08.06.2019 по 30.09.2019, з 19.10.2019 по 11.11.2019, з 12.11.2019 по 06.01.2020, та з 04.03.2020 по 06.03.2020, з 07.03.2020 по 26.05.2020, з 11.06.2020 по теперішній час, а також час проходження військової служби за контрактом в період з 08.06.2019 по теперішній час;

до страхового та пільгового стажу період проходження військової служби за контрактом з 08.06.2019 по 26.09.2022 (тобто по день звернення за призначенням пенсії);

до пільгового стажу період навчання з 01.09.1997 по 30.06.2000 у ПТУ №38 за спеціальністю електрозварник ручного зварювання.

Адже, як вказано судом вище, оскаржуване рішення не відповідає приписам частини другої статті 2 КАС України, оскільки суб`єктом владних повноважень не визначено періоди, які підлягають або не підлягають зарахуванню до страхового та пільгового стажу; не наведено підстав та нормативного обґрунтування зарахування або не зарахування конкретних періодів страхового стажу та пільгового стажу позивача при вирішенні питання про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

При вирішені цього спору суд керується частиною другою статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій «прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Як встановлено судом вище, спірним рішенням відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної кількості пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці, підтвердженого в установленому чинним законодавством порядку, проте, рішення не містить зазначення конкретних періодів роботи позивача, які включено або не включено до спеціального стажу, конкретних підстав для не включено до таких періодів, що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності при прийнятті рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачу та суду з тексту такого рішення неможливо визначити, які саме періоди роботи не включено до пільгового стажу.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд приходить висновку, що у даній справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірне рішення використав повноваження не з метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); без дотриманням принципу рівності перед законом, дискримінаційно; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Наведена правова позиція цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.02.2019 у справі №699/155/17, від 26.02.2019 у справі №497/2223/16-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення складено без врахування зазначених вище критеріїв, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 26.09.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви від 26.09.2022, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідач як уповноважений орган не перевіряв дотримання інших умов для призначення пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 26.09.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви від 26.09.2022, є передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №211/5254/16-а (провадження №К/9901/5537/17), від 20.12.2018 у справі №132/3485/16-а (провадження №К/9901/44939/18).

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №46 від 03.10.2022, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 29.10.2002 по 12.01.2003, з 12.05.2003 по 26.11.2005, з 05.12.2005 по 05.11.2010, з 27.12.2010 по 29.03.2015, з 04.08.2015 по 21.10.2017, з 01.11.2017 по 24.04.2018, з 25.05.2018 по 07.08.2018, з 30.01.2019 по 01.04.2019, з 11.04.2019 по 23.05.2019, до загального страхового стажу період проходження військової служби з 16.11.2000 по 15.04.2002; та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 26.09.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції ID №9479-2400-0357-2978 від 22.12.2022 позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: вул. Кравчука, буд. 22-В, м. Луцьк, Волинська область, 43026, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №46 від 03.10.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 29.10.2002 по 12.01.2003, з 12.05.2003 по 26.11.2005, з 05.12.2005 по 05.11.2010, з 27.12.2010 по 29.03.2015, з 04.08.2015 по 21.10.2017, з 01.11.2017 по 24.04.2018, з 25.05.2018 по 07.08.2018, з 30.01.2019 по 01.04.2019, з 11.04.2019 по 23.05.2019; до загального страхового стажу період проходження військової служби з 16.11.2000 по 15.04.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 26.09.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) грн. 40 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.01.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова