Справа № 280/3755/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 січня 2023 року Справа № 280/3755/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами загального, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фермерського господарства «Ястреб» (71312, Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с Велика Знам`янка, провул. Свободний, 1-А)

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фермерського господарства «Ястреб» (далі позивач, ФГ «Ястреб» ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС в Запорізькій області від 28.08.2020 №1959 «Про проведення фактичної перевірки Фермерського господарства «Ястреб»;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Запорізькій області від 02.11.2020 №, яким до ФГ «Ястреб» застосовано штраф у розмірі 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Проте, відповідачем не надано позивачу жодних доказів на підтвердження того, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 28.08.2020 №1959 стало наявність будь-яких порушень чи повідомлень уповноважених органів про можливу наявність відповідних порушень. Вказує, що припущення, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ, повинні містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки, а саме ст. 20, ст. 75 та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Звертає увагу, що контролюючим органом порушено порядок проведення податкової перевірки, а акт перевірки є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням порядку, встановленого Податковим кодексом України. Відтак, висновки акту перевірки не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Щодо виявлених під час перевірки порушень позивач вказує, що відповідачем зроблені помилкові висновки про зберігання та залишки пального і бензину без наявності відповідної ліцензії та без фактичних обмірів (замірів) відповідної кількості пального. У перевіряємому періоді вимірювальних засобів ФГ «Ястреб» не використовувало через їх відсутність. У вказаний період та по день проведення фактичної перевірки 07.09.2020 господарство для обліку використання пального, для відображення у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності використовувало фактичні дані споживання (витрачання) кожною сільськогосподарською технікою чи машиною пального та бензину після завершення необхідних агротехнологічних операцій. Наголошує на тому, що у перевіряємому періоді ФГ «Ястреб» не займалося діяльністю із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) в розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР). У вказаному періоді дизельне паливо придбавалось виключно для власних потреб та доставлялося за місцем використання в пересувних ємностях (бочках), що розмішувалася на спеціально обладнаних вантажних автомобілях. Використання паливно-мастильних матеріалів здійснювалося без фактичного їх зберігання у стаціонарних ємностях виключно для сільськогосподарської діяльності ФГ «Ястреб». Також позивач посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підписане не уповноваженою особою. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.06.2021 визнано неповажними підстави, вказані ФГ «Ястреб» у заяві про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву ФГ «Ястреб» до ГУ ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та наказу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС в Запорізькій області від 28.08.2020 №1959 «Про проведення фактичної перевірки Фермерського господарства «Ястреб» ()» - повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 23.06.2021 відкрито провадження у справі №280/3755/21 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Запорізькій області від 02.11.2020 №, яким до ФГ «Ястреб» застосовано штраф у розмірі 500 000,00 грн.; призначено підготовче засідання у справі на 20.07.2021.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 04.08.2021.

Відповідач позов не визнав, 21.07.2021 на адресу суду надав відзив на позовну заяву (вх. №41316), у якому вказує, що підставою для проведення фактичної перевірки є підпункт 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України. Також зауважує, що нормами Податкового кодексу України не передбачено такої вимоги, як зазначення інформації про хоча і можливі, проте конкретні порушення платником податку податкового законодавства та зазначення в наказі конкретних підстав призначення перевірки. Вказує, що 11.08.2020 надійшов лист від ДПС України за №2906/8, відповідно до якого, керівників головних управлінь територіальних підрозділів зобов`язано організувати проведення детального аналізу наданої ДПС України інформації та вжити відповідні заходи. Такий аналіз здійснюється з метою здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, в тому числі і в сфері обігу пального. Отже, підставою для призначення перевірки є наявність відповідної інформації. І саме для підтвердження або спростування такої податкової інформації і проводиться податкова перевірка в ході якої може бути як підтверджена так і спростована отримана податкова інформація. Перевіркою встановлено, що ФГ «Ястреб» за місцем провадження діяльності зі зберігання пального (Ємкості) за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, пров. Свободний, буд. 1-А, порушено вимоги частини 1, частини 8, частини 16 статті 15 Закону №481/95-ВР, а саме: зберігання пального в період з 01.05.2020 по 03.09.2020 (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального. За результатами фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки від 16.09.2020 №0659/08-01-05/31585444. На підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області 02.11.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення за №. Наголошує на тому, що правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення підтверджуються як фактичними обставинами так і документальними доказами. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 04.08.2021 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін до 21.09.2021.

Ухвалою суду від 21.09.2021 провадження у справі поновлено з 21.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 21.09.2021 замінено відповідача у справі з Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166, ) на його правонаступника Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663); підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.10.2021.

Ухвалою суду від 20.10.2021 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін до 08.12.2021.

Протокольною ухвалою суду від 08.12.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 16.12.2021.

Ухвалою суду від 16.12.2021 у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 16.12.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 18.01.2022.

18.01.2022 представники сторін звернулись до суду із заявами про розгляд справи у порядку письмового провадження.

На підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФГ «Ястреб» зареєстровано як юридичну особу Кам`янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією Запорізької області 03.09.2001, дата запису: 18.01.2008, номер запису: 0000329, основним видом діяльності за КВЕД є: 01.11. Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних.

На підставі підпункту 20.1,4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України в.о. заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області А. Децик підписано наказ від 28.08.2020 №1959 про проведення фактичної перевірки ФГ «Ястреб» за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, пров. Свободний, буд. 1-А, за період з 01.04.2020 по день закінчення фактичної перевірки з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні, використанні та транспортуванні пального, наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфера виробництва і обігу пального.

На підставі вищевказаного наказу видані направлення від 07.09.2020 №522, №523.

Відповідно до матеріалів справи перед початком перевірки 07.09.2020 о 14 год. 01 хв. ОСОБА_1 - директору підприємства під особистий підпис вручено копію наказу на перевірку, а також пред`явлено направлення і службові посвідчення для огляду, що підтверджує її підпис в розписках до направлень.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено Акт про результати фактичної перевірки з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні, використанні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері виробництва і обігу пального від 16.09.2020 №0659/08-01-05/31585444.

У висновках Акту перевірки зазначено, що позивачем порушено вимоги: частини 1, частини 8, частини 16 статті 15 Закону №481/95-ВР, а саме: зберігання пального в період з 01.05.2020 до 03.09.2020 (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Акт фактичної перевірки від 16.09.2020 №0659/08-01-05/ НОМЕР_1 направлено позивачу засобами поштового зв`язку та вручено останньому 13.10.2020.

02.11.2020 на підставі Акту перевірки від 16.09.2020 №0659/08-01-05/31585444 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ФГ «Ястреб» застосовано штрафні санкції у вигляді штрафу у сумі 500 000 грн.,

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем засобами поштового зв`язку 01.12.2020.

11.12.2020 позивач направив до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 №, яка зареєстрована ДПС України за вх. №47848/6 від 15.12.2020.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення, яким скарга ФГ «Ястреб» залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 № - без змін.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 02.11.2020 №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи положення Податкового кодексу України в розрізі процедури проведення податкових перевірок Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 (постанова від 21.02.2020) сформулював правовий висновок: «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Позивач у позовній заяві посилається на недотримання податковим органом процедури проведення перевірки, зокрема на відсутність підстав для проведення фактичної перевірки.

Згідно підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 75.1.3 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи слідує, що фактична перевірки платника податків призначена на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності такої підстави у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів, контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу, пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Щодо виявлених під час проведення перевірки порушень вимог чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон №481/955-ВР.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Статтею 15 Закону №481/95-ВР також встановлено, що суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

За визначенням статті 1 Закону №481/95-ВР, місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Таким чином, норми Закону №481/95-ВР для отримання відповідної ліцензії на місця зберігання пального встановлюють для суб`єкта господарювання обов`язковість письмового звернення із заявою до уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу виконавчої влади.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок про порушення позивачем статті 15 Закону №481/95-ВР у зв`язку із зберіганням пального без отримання відповідної ліцензії.

Такий висновок податкового органу сформований в результаті дослідження перевіряючими під час фактичної перевірки податкових баз даних, договору постачання нафтопродуктів, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, сертифікату, паспорту відповідності, журналу обліку ПММ.

Зі змісту акта перевірки слідує, що відповідачем під час проведення перевірки зроблений висновок про зберігання пального, оскільки у позивача є спеціальні ємності (бочки) для зберігання пального. У акті зазначено, що відповідно до журналу обліку ПММ станом на 07.09.2020 о 14:00 год., у позивача за адресою: АДРЕСА_1 , є залишки пального: дизельне паливо - 134 646 л, бензин 95 4 700,7 л.

Відповідач в акті зазначає, що залишки пального є зафіксованими згідно даних бухгалтерського обліку, при цьому, вимірювання фактичних залишків під час проведення перевірки не проводилось.

З пояснень позивача слідує те, що все пальне придбалось для власних потреб та розливалось у пересувні ємності сільськогосподарської техніки. Позивач зазначив, що має у своєму користуванні земельні ділянки та для обробки вказаних земель задіяна сільськогосподарська техніка. Вказані обставини відповідачем не заперечується.

Суд зазначає, що в акті перевірки не вказані документи чи матеріали, які могли б бути підставою для відображеного в акті фактичної перевірки висновку про зберігання позивачем придбаного пального у ємностях за вказаною вище адресою.

При цьому, варто зазначити, що перевірка даних бухгалтерського обліку та отримання пояснень голови фермерського господарства не є фактичною перевіркою пального у ємності.

Зазначені обставини свідчать про те, що податковим органом належними та допустимими доказами не підтверджено встановлення під час перевірки фактичної наявності у позивача на зберіганні відповідної кількості паливно-мастильних матеріалів.

Суд наголошує на тому, що акт перевірки має містити опис встановленого порушення та докази його вчинення.

Разом із тим, із дослідженого акта випливає, що ревізори обмежились описом факту придбання палива, не встановивши факт його зберігання, місце зберігання, наявні на час перевірки залишки та порядок його використання.

При цьому обов`язковою умовою для застосування штрафних санкцій на підставі 2 статті 17 Закону №481/95-ВР є встановлення конкретного порушення (факту зберігання пального у місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії), підтвердженого відповідними доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі №540/4291/20.

У постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №140/16490/20 міститься правовий висновок, згідно якого для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Враховуючи, що під час проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області не встановлено факт фізичного зберігання позивачем пального з посиланням на відповідні докази, а лише констатовано факт його придбання, суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем положень статті 15 Закону №481/95-ВР не є достатньо вмотивованими та ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені документально, що, у свою чергу, свідчить про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення відповідача.

Поряд з вищенаведеним, суд зазначає, що з наданих відповідачем до матеріалів справи доказів слідує, що наказом ДПС України від 28.07.2020 №762-о на ОСОБА_2 , яка підписала податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 №, покладено виконання обов`язків заступника начальника ГУ ДПС у Запорізькій області з 28.07.2020, що спростовує доводи позивача про підписання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не уповноваженою особою.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків про порушення позивачем податкового законодавства та не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фермерського господарства «Ястреб» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Запорізькій області від 02.11.2020 №, яким до Фермерського господарства «Ястреб» застосовано штраф у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок присудити на користь Фермерського господарства «Ястреб» (71312, Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, провул. Свободний, 1-А; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 25.01.2023.

Суддя Ю.П. Бойченко