Справа № 686/19000/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області , Центрального управління Служби безпеки України про визнання права, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, Центрального управління Служби безпеки України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України, затвердженого протоколом від 16.06.2020 року № 15 в частині, якою відмовлено у погодженні рішення Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про виключення наданої квартири ОСОБА_1 зі складу службових та передачі її ОСОБА_1 та членам його сім`ї для постійного проживання;

- зобов`язати Центральне управління Служби безпеки України прийняти нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 для постійного проживання загальної площею 45,8 кв. м, житловою площею 21,6 кв. м;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області та Центральне управління Служби безпеки України (в межах повноважень) подати до виконавчого комітету Хмельницької міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 для постійного проживання загальної площею 45,8 кв. м, житловою площею 21,6 кв. м ОСОБА_1 та членам його сім`ї, дружині - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на звернення позивача щодо виключення з числа службових житлових приміщень його службової квартири, які були підтримані керівництвом СБУ в Хмельницькій області, рішенням житлово-побутової комісії центрального управління Служби безпеки України (далі ЖПК ЦУ СБ України) від 12 червня 2020 року відмовлено у погодженні клопотання, мотивуючи тим, що таке рішення суперечить пункту 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 01 грудня 1984 року №470.

Управління СБУ в Хмельницькій області подали відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили, що оскільки ЖПК ЦУ СБУ України не погодило рішення про виключення наданої квартири ОСОБА_1 зі складу службових та передачі її ОСОБА_1 та членам його сім`ї для постійного проживання, тому підстав для задоволення позову немає.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом про скасування рішення житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України (протокол від 12.06.2020 № 15), яким відмовлено у погодженні рішення УСБУ у Хмельницькій області про виключення наданої йому квартири зі складу службових та передачі її членам сім`ї для постійного проживання; визнання права на виключення з числа службового житла та забов`язання відповідачів подати до виконавчого комітету Хмельницької міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення з числа службового житла.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.06.2022 позов задоволено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 вересня 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2022року скасовано, а провадження у справі закрито.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2022 року справу передано на розгляд Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 з 17 липня 1996 року по 29 вересня 2018 року проходив військову службу в Управлінні СБУ у Хмельницькій області, є учасником бойових дій, має вислугу на військовій службі більше 20 років.

Згідно з наказом від 22.03.2011 року № 83 начальника УСБУ у Хмельницькій області та рішенням від 14.04.2011 року №376 виконавчого комітету Хмельницької міської ради (ордер на жиле приміщення №000820) позивачу та членам його сім`ї надано службове житло, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 для постійного проживання загальної площею 45,8 кв. м, житловою площею 21,6 кв. м.

05 квітня 2018 року позивач звернувся із рапортом щодо виключення з числа службових житлових приміщень вказаної квартири, оскільки відповідно до п. 4.3. розділу 4 наказу СБУ від 06.11.2007 № 792 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБ України та членам їх сімей житлових приміщень» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575) співробітникам, які мають вислугу 20 років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії УСБУ у Хмельницькій області від 07 вересня 2018 року рапорт позивача було задоволено, постановлено клопотати перед житлово-побутовою комісією ЦУ СБ України про виключення наданої позивачу для проживання квартири зі складу службових та надання її для постійного проживання.

Рішенням житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України (протокол від 12.06.2020 № 15) відмовлено у погодженні рішення УСБУ у Хмельницькій області про виключення наданої квартири зі складу службових та передачі її позивачу та членам сім`ї для постійного проживання, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 47,48 ЖК України та абзацу першого пункту 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470.

Позивач, вважаючи відмову протиправною, звернувся до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини першої статті 31 Житловому кодексі Української РСР (назва і редакція на момент дії спірних правовідносин, далі - ЖК) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, ЖК та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР, Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби Безпеки України.

Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до статті 34 ЖК, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно із статтею 38 Житлового кодексу України, порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Порядок організації забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям - особам офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Служби безпеки України, а також особам, звільненим з військової служби в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Службі безпеки України після звільнення та членам їх сімей, в тому числі, - членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали без вісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб та потребують поліпшення житлових умов врегульований Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 року № 792 (надалі по тексту Інструкція №792).

Відповідно до пункту 5.21 Інструкції 792 за бажанням співробітника або особи, звільненої з військової служби в СБ України, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та проживає у службовому житловому приміщенні, це житлове приміщення може бути надано для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових у випадках, якщо ця особа: а) має вислугу на військовій службі 20 років і більше; б) звільнена з військової служби за вислугою років, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, унаслідок інвалідності, захворювання, отриманого при виконанні обов`язків військової служби; в) перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і належить до категорії осіб, які не можуть бути виселені зі службових приміщень без надання іншого житлового приміщення.

Згідно з пунктами 4.1.-4.3. Інструкції 792 житлова площа для забезпечення постійним житлом розподіляється відповідно до черги квартирного обліку та у межах норм, установлених законодавством. Житловими приміщеннями забезпечуються тільки співробітники та члени їх сімей, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Співробітникам, які мають вислугу 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення за рахунок СБ України співробітників та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла в установленому порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду зробити висновок, що забезпечення військовослужбовців СБ України житлом, в тому числі звільнених зі служби та тих, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється з урахуванням вимог Житлового кодексу УРСР та законів України.

Також обов`язковою умовою для виключення квартир із числа службових є перебування на квартирному обліку і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.

Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 04 квітня 2019 року у справі № 404/3454/17 (провадження № 61-48698св18), від 13 червня 2018 року у справі № 757/10624/17-ц (провадження № 61-27413св18).

Статтями 47-48 ЖК визначено, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, проживає у службовому житловому приміщенні та у нього наявна вислуга на військовій службі 20 років і більше. Питання про його виселення з квартири чи надання її іншій особі ніким не порушувалось.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 належить до категорії осіб, які не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення відповідно до пункту 5.17 Інструкції, а тому відхиляє доводи позивача про порушення права на житло.

Пунктом п. 5.12 Інструкції визначено, що рішення про виключення з числа службових житлових приміщень приймається керівниками відповідних органів, закладів та установ СБ України на підставі пропозицій житлово-побутової комісії та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення, з наданням необхідних документів для його вивчення.

Суд встановив, що загальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 45,8 кв. м, житлова площею 21,6 кв. м.

Сім`я позивача складає 5 осіб, а саме позивач - ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, службова квартира АДРЕСА_1 менша за мінімальну норму жилої площі, яку може отримати ОСОБА_1 та його сім`я.

Враховуючи викладене, питання виключення зі складу службових житлових приміщень СБ України спірної квартири та надання її для постійного проживання ОСОБА_1 на склад сім`ї 5 осіб буде суперечити вищевказаним вимогам Житлового кодексу Української РСР, в частині норми забезпечення жилою площею.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відмовляючи у наданні ОСОБА_1 та членам його родини для постійного проживання, шляхом виключення з числа службових жилих приміщень квартири жилою площею 21.6 кв. м., відповідачі діяли у межах повноважень та відповідно до закону, що виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, суд враховує правові позиції Верховного суду, викладені у справі № 750/13971/18 від 12 лютого 2020 року, відповідно до яких суд вказав, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач постійно проживає у спірній службовій квартирі, перебуваючи на квартирному обліку. Питання про його виселення з квартири чи надання її іншій особі ніким не порушувалось.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Враховуючи наведене вище, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України, затвердженого протоколом від 16.06.2020 року № 15 в частині, якою відмовлено у погодженні рішення Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про виключення наданої квартири ОСОБА_1 зі складу службових та передачі її ОСОБА_1 та членам його сім`ї для постійного проживання.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Центрального управління Служби безпеки України прийняти нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 для постійного проживання загальної площею 45,8 кв. м, житловою площею 21,6 кв. м та зобов`язання Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області та Центрального управління Служби безпеки України (в межах повноважень) подати до виконавчого комітету Хмельницької міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 для постійного проживання загальної площею 45,8 кв. м, житловою площею 21,6 кв. м ОСОБА_1 та членам його сім`ї, дружині - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є похідними від основної вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Суд також зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом визнання за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартир не відповідає процедурі і повноваженням житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, відповідачем спростовано, а позивачем не підтверджено правомірність заявлених позовних вимог, тому в їх задоволенні слід відмовити.

За змістом положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, Центрального управління Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 січня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області (вул. Героїв Майдану, 19,Хмельницький,Хмельницька область,29000 20001734) Центральне управління Служби безпеки України (вул. Володимирська, буд. 33,Київ 34,01034 36414116)
Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2

Головуюча суддя Д.Д. Гнап