Справа № 280/5011/22
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2023 року Справа № 280/5011/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі - ГУ МВС України в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови видачі позивачу направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків та не надсилання до Міністерства внутрішніх справ України документів для прийняття рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМУ №850 від 21.10.2015;

зобов`язати відповідача видати позивачу направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення позивачу 28.04.2022 другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків;

зобов`язати відповідача зібрати та у 15-денний термін надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для прийняття рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМУ №850 від 21.10.2015.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві (уточненій) зазначає, що 28.04.2022 йому було встановлено 2 групу iнвалiднiстю, згідно з п.9 довідки ОМСЕК №1 серії 12 ААВ №628750 причина інвалідності травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Вказує, що письмово звертався до ГУ МВС України в Запорізькій області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення i виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», до якої долучив весь перелік документів, передбачений Порядком, окрім довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Стверджує, що даної довідки не було тому, що під час огляду МСЕК ступінь втрати працездатності (у відсотках) не встановлювався, оскільки під час проходження комісії позивач вже був пенсіонером i через це вважався непрацездатною особою, однак посадовою особою ГУМВС по телефону було вказано на те, що згідно з Порядком №850, надання вказаної довідки є обов`язковою умовою для формування пакету документів для призначення одноразової грошової допомоги. Наголошує, що звернувся до МСЕК з проханням встановити йому ступінь втрати працездатності (у відсотках) на підставі акта огляду, яким було встановлено 2 групу інвалідності, але йому усно було відмовлено з посиланням на те, що для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) потрібно письмове направлення органу, в якому раніше проходив службу, в даний час, функції даного органу, а саме ГУМВС України в Запорозькій області, у зв`язку з його ліквідацією покладено на відповідача в особі Ліквідаційної комісії. Тому позивач знову звернувся до відповідача з проханням надати таке направлення, але йому було відмовлено у його видачі, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 29.08.2022 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто.

Ухвалою судді від 05.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 30 вересня 2022 року на адресу суду надіслав відзив (вх. № 37593), у якому зауважує, що законодавець чітко встановив строк протягом якого застрахована особа має право на отримання грошової допомоги в разі встановлення групи інвалідності під час повторного огляд (пункт 4 Постанови № 850). При цьому, звертає увагу суду на те, що особи у МСЕК оглядаються лише за направленням на МСЕК лікарсько-консультативних комісій медичних закладів за місцем проживання чи лікування хворих. Стверджує, що тлумачення ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» дає можливість прийти до висновку, що ступінь втрати працездатності застрахованим особам встановлюється у період проходження служби або пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби, однак позивача було звільнено зі служби наказом від 31.01.2005 №44 о/с. Виходячи з наведеного, вважає, що позовні вимоги є безпідставними зважаючи на те, що 09.10.2001 позивачу органом МСЕК визначено 5% втрати працездатності та 18.05.2005 позивачу органом МСЕК визначено 25% втрати працездатності, що підтверджується наданими позивачем копіями довідок МСЕК, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 1982 року та з 1999 по 2005 рік проходив службу в органах внутрішніх справ.

Під час проходження служби в ОВС, 08.02.2001 у місті Запоріжжі при виконанні службових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травми, про що свідчить висновок по матеріалам службової перевірки відносно отримання травми внаслідок ДТП.

Наказом УМВС України в Запорізькій області від 31.01.2005 №44 о/с (з урахуванням змін внесених наказом від 21.04.2005 №142 о/с) підполковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника по роботі з персоналом Мелітопольського міського відділу звільнено у запас за ст. 64 п. «б» (через хворобу) з 31 січня 2005 року.

З 31.01.2005 позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», про що свідчить посвідчення №86/14536 від 07.02.2005.

За результатами медичного огляду, 09.10.2001 позивачу органом МСЕК визначено 5% втрати працездатності та 18.05.2005 позивачу органом МСЕК визначено 25% втрати працездатності, що підтверджується наданими позивачем копіями довідок МСЕК.

28.04.2022 позивачу було встановлено 2 групу iнвалiднiстю, причина інвалідності травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою огляду МСЕК №1 серії 12 ААВ №628750.

31.05.2022 позивач письмово звернувся до ГУ МВС України в Запорізькій області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення i виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», до якої долучив весь перелік документів, передбачений Порядком, окрім довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), однак листом від 27.06.2022 № 29/2-Т відповідач повідомив, що у даному випадку між первинним та повторним оглядами МСЕК пройшло більше двох років, що не відповідає п. 4 Порядку, тому підстави для звернення за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням при повторному огляді у 2022 році 2 групи інвалідності.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача з заявою-рапортом, передбаченою Порядком № 850, додавши до неї увесь необхідний пакет документів, окрім довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Також, до даного пакету документів було надано окреме звернення від 05.07.2022, в якому просив направити до Комунальної установи «Обласний цент медико-соціальної експертизи» Запорозької обласної ради запит-направлення для визначення йому ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) внаслідок встановлення 2 групи інвалідності 28.04.2022 та направити до НАСК «Оранта» запит про надання довідки про проведену або не проведену раніше виплату на підставі довідки МСЕК про втрату працездатності у відсотках, на яку отримав лист-відповідь ГУ МВС України в Запорізькій області від 02.08.2022 №29/3-Т, в якому відповідач підтвердив відсутність в пакеті документів довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), а також повідомлено, що відповідно до діючих нормативно-правових актів, відсотки втрати працездатності колишнім співробітникам служби органів внутрішніх справ визначаються лише за направленням кадрового апарату УМВС України в області при звільненні зі служби.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Разом з тим, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з п. 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон №565-XII.

Водночас, за змістом п. 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі Порядок № 850), відповідно до пункту 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

За приписами пп. 2 п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 17 квітня 2020 року у справі №822/736/17, від 16 березня 2020 року у справі №641/10426/16-а.

Пунктами 7-9 Порядку №850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач письмово звертався до ГУ МВС України в Запорізькій області із заявами про призначення одноразової грошової допомоги на підставі Порядку № 850, до якої долучив перелік документів, передбачений Порядком, окрім довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про МСЕК).

Згідно з п. 3 Положення про МСЕК медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Підпунктом 1 п. 11 Положення про МСЕК, міські, міжрайонні, районні комісії визначають, серед іншого, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Пунктом 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Пунктами 11-13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

Причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів:

1) копії свідоцтва про хворобу, виданого за затвердженою Міноборони формою військово-лікувальним закладом або районним військовим комісаріатом у разі визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця або військовозобов`язаного в період проходження служби (зборів) не придатним за станом здоров`я для подальшого проходження служби (зборів) унаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби;

2) довідки про придатність військовослужбовця або військовозобов`язаного до військової служби, що видана військово-лікувальним закладом або районним закладом чи військовим комісаріатом за затвердженою Міноборони формою, якщо:

застрахованого визнано обмежено придатним до військової служби (зборів) або професійної діяльності у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів), але не підлягає звільненню з військової служби (зборів);

ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється на підставі поданих військово-лікарською комісією документів;

застрахованого визнано військово-лікарською комісією придатним до військової служби (зборів) у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів). Ступінь втрати працездатності застрахованого встановлює комісія після закінчення його лікування.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30.07.2012 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за № 1514/21826) затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №158/o «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках», яка визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» (далі - форма № 158/о). Форма № 158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків. Форма № 158/о ведеться у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК. У формі № 158/о зазначається кожний хворий, який звернувся до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обов`язків.

Також суд звертає увагу на положення п. 1.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 № 420 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 року за №1387/21699), за приписами якого медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, за наявності, зокрема направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд), суду чи прокуратури.

Так, судом встановлено, що позивачем було надано до відповідача звернення від 05.07.2022, в якому просив направити до Комунальної установи «Обласний цент медико-соціальної експертизи» Запорозької обласної ради запит-направлення для визначення йому ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) внаслідок встановлення 2 групи інвалідності, проте отримав лист від 02.08.2022 №29/3-Т про відмову, яка, зокрема мотивована тим, що відповідно до діючих нормативно-правових актів відсотки втрати працездатності колишнім співробітника служби органів внутрішніх справ визначаються лише за направленням кадрового апарату УМВС України в області при звільненні зі служби.

Суд не приймає такі аргументи відповідача, оскільки вони не підтверджуються жодними приписами чинного законодавства, які наведені судом вище.

Натомість, судом встановлено, що під час проходження служби в ОВС, 08.02.2001 у місті Запоріжжі при виконанні службових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травми, які первинно за результатами медичного огляду привели до визначення позивачу органом МСЕК 5% втрати працездатності (09.10.2001) та у подальшому (18.05.2005) позивачу органом МСЕК визначено 25% втрати працездатності, що підтверджується наданими позивачем копіями довідок МСЕК та не заперечується відповідачем.

При цьому, проаналізувавши вищевказані законодавчі положення, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості самостійного отримання довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), яка є обов`язковим документом для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності відповідно до норм Порядку №850, без надання ГУ МВС в Запорізькій області (як органу, під час роботи в якому потерпілий одержав травму) відповідного направлення.

Отже, дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у видачі направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків, суд визнає протиправними.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки, діям відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у видачі направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках), з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача видати позивачу направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення позивачу 28.04.2022 другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині надсилання до Міністерства внутрішніх справ України документів для прийняття рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, суд виходить з такого.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, з аналізу викладених норм Порядку №850 судом встановлено, що після надходження передбачених Порядком №850 документів від працівника міліції, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п. 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції, а МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень, зокрема, про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Оскільки судом встановлено, що на адресу ГУ МВС України в Запорізькій області позивачем поданий не повний пакет документів, а також враховуючи, що суд вище дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача видати позивачу направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення позивачу 28.04.2022 другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків, тому суд вважає вимоги позивача про зобов`язання відповідача зібрати та у 15-денний термін надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для прийняття рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 від 21.10.2015 є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

При цьому, суд наголошує, що наявність чи відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 не є предметом оскарження у даній справі.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області видати ОСОБА_1 направлення на МСЄК для встановлення ступеню втрати працездатності (у відсотках) після встановлення позивачу 28.04.2022 другої групи інвалідності, пов`язаної з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків.

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак