Справа № 280/5987/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 січня 2023 року Справа № 280/5987/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Запорізької обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною, стягнення вихідної допомоги, та середнього заробітку за час затримки -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Прокуратури Запорізької області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні та стягнути з відповідача на користь позивача суму вихідної допомоги в розмірі 29094,00 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку виплати вихідної допомоги, що станом на дату звернення до суду становить 91646,10 грн в розмірі по день винесення судом рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Наказом прокурора Запорізької області від 29.04.2020 № 724к зі змінами до нього згідно наказу від 01.06.2020 № 959к Позивач був звільнений з посади та з органів прокуратури Запорізької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" 01 червня 2020 року.

Підставою для звільнення зазначено - рішення кадрової комісії № 1.

При винесенні наказу про звільнення керівник прокуратури Запорізької області керувався статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", пунктом 2 частини другої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

26.06.2020 за вих. № 18-377 вих 20 за заявою позивачу надано Довідку із визначенням середньоденної заробітної плати та розміру середньомісячної заробітної плати.

Вихідна допомога передбачена статтею 44 КЗпП України при звільненні не виплачувалась.

Судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як свідчить довідка прокуратури Запорізької області від 26.06.2020:

- середньоденна заробітна плата розраховано як 1454,70 грн;

- середньомісячна заробітна плата складає 29 094,00 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму вихідної допомоги в розмірі 29 094,00 грн.

Крім того позивач просить суд - стягнути з прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за затримку виплати вихідної допомоги, що станом на дату звернення до суду становить суму 91646,10 грн.

25 вересня 2020 року за вх. №44978 від Запорізької обласної прокуратури, надійшов відзив, в якому зазначено, що відповідно до Закону України "Про прокуратуру", який є спеціальним та визначає статус прокурорів, виплата вихідної допомоги у разі звільнення на підставі пункту 9 частини першої ст. 51 вказаного Закону не передбачена.

04 вересня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

23 вересня 2020 року ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 05 листопада 2020 року об 10 год. 00 хв.

05 листопада 2020 р. ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/4269/20.

23 червня 2022 р. Верховним Судом прийнято Постанову, якою - Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і залишено в силі в цій частині позовних вимог рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2021.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адімінстративного суду від 10.03.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 залишено без змін.

Постанова набрала законної сили з дати її прийняття.

Судом встановлено, що 23 червня 2022 р. рішення набрало законної сили.

06 грудня 2022 р. ухвалою суду поновлено провадження у справі з 26 грудня 2022 року та призначено підготовче засідання на 26 грудня 2022 року о 10 год. 00 хв.

26 грудня 2022 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 23 січня 2023 року об 10 год. 00 хв.

З урахуванням вимог ст. ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

23 січня 2023 р., через канцелярію суду, надійшло клопотання від представника відповідача про розгляд справи без участі представника у порядку письмового провадження, проти задоволення позовних вимог представник відповідача заперечує у повному обсязі.

28 грудня 2022 р. ухвалою суду забезпечено участь ОСОБА_1 у судовому судовому засіданні, яке відбудеться 23 січня 2023 року о 10 год 00 хв та буде проводитися суддею Сацьким Р.В. одноособово в приміщенні Запорізького окружного адміністративного суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 65-В, зала судових засідань № 10, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Але з технічних причин судове засідання в режимі відеоконференції 23 січня 2023 року не відбулося, про що складено 23 січня 2023 року відповідний акт.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , з 04 січня 2006 року працював в органах прокуратури України на різних посадах, де з 28.12.2019 займав посаду начальника першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженням територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області.

Наказом прокурора Запорізької області від 29.04.2020 № 724к зі змінами до нього згідно наказу від 01.06.2020 № 959к Позивач був звільнений з посади та з органів прокуратури Запорізької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" 01 червня 2020 року.

Підставою для звільнення зазначено - рішення кадрової комісії № 1.

Позивач звільнений з посади на підставі статті 11 Закону України "Про прокуратуру", пунктом 2 частини другої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

26.06.2020 за вих № 18-377 вих 20 за заявою позивачеві надано Довідку із визначенням середньоденної заробітної плати та розміру середньомісячної заробітної плати.

Вихідна допомога передбачена статтею 44 КЗпП України позивачеві при звільненні не виплачувалась.

Позивач, вважає, що при звільненні порушені його права, передбачені в тому числі ст. 44 КЗпП України, що є протиправним, та які підлягають захисту в судовому порядку у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 (далі Закон № 1697).

Відповідно до ст. 4 Закону №1697 організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною третьою ст. 16 Закону № 1697 передбачено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Статтею 51 Закону №1697 визначено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1687 визначено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом № 113-IX від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ст. 51 Закону №1697 доповнено частиною 5, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України відповідно до його статті першої регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 40 КЗпПУ регулюються питання розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 44 Кодексу законів про працю встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Законом України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги.

Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України.

Виходячи із системного аналізу наведених норм Закону №1687 та Кодексу законів про працю, вважаю, що наведеними нормами передбачений виключний перелік випадків, коли до відносин служби в органах прокуратури не можуть застосовуватися норми Кодексу законів про працю України. Разом з тим, наведеними нормами не встановлено таких обмежень щодо виплати вихідної допомоги при звільненні.

Аналізуючи зміст п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (розірвання власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників та п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» (прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), приходимо до висновку, що підстави зазначені в наведених нормах є тотожними.

Тому, судом встановлено, що позивач, має право на отримання вихідної допомоги відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки прокуратури Запорізької області від 26.06.2020:

- середньоденна заробітна плата розраховано як 1454,70 грн.

- середньомісячна заробітна плата складає 29 094,00 грн.

Тому, суд прийшов до висновку, що позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльності прокуратури та стягнення вихідної допомоги в розмірі 29 094,00 грн є обґрунтованою, та такою що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 91646,10 грн, суд зазначає наступне.

Ця вимога є передчасною.

По перше, рішення суду про стягнення вихідної допомоги в розмірі 29 094,00 грн не набрало законної сили.

По друге, день фактичного розрахунку не відомий.

Тому, позовна вимога в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 91646,10 грн, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно достатті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно достатті 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (69057 м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, 29-А, ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення вихідної допомоги, та середнього заробітку за час затримки - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні.

Стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму вихідної допомоги в розмірі 29094 (двадцять дев`ять тисяч дев`яносто чотири) гривні 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 23 січня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький