Справа № 700/841/22
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/841/22
Номер провадження 2-а/700/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка адміністративну справу №700/841/22, провадження №2-а/700/3/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та старшого інспектора СРПП СПД № 2 Звенигородського РВ ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Мельніченка Д.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та старшого інспектора СРПП СПД № 2 Звенигородського РВ ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Мельніченка Д.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 19 грудня 2022 року під час розгляду Лисянським районним судом Черкаської області справи №700/715/22 дізнався про наявність постанови, винесеної співробітником поліції Мельніченком Дмитром Петровичем про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №361431 від 12.10.2022 року, а саме штрафу в розмірі 425,00 грн. за відсутність та не пред`явлення поліса обов`язкового страхування під час керування автомобілем ІЖ 2717-230, державний номер НОМЕР_1 в с. Виноград по вул. Центральній. Із даною постановою категорично не погоджується, вважає її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню із наступних підстав. Так, власником автомобіля є ОСОБА_2 , інвалід першої групи, тоді як згідно з нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.13.1 ст. 13), особи з інвалідністю І групи звільняються від обов`язкового страхування на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Крім того, відповідно до положень Закону України "Про дорожній рух" та ПДР України, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пред`явити страховий поліс у випадках, передбачених законодавством та здійснювати контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху і оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Отже, вимагати пред`явити страховий поліс ОСЦПВ, поліцейський може у разі порушення водієм ПДР України. Зокрема порушення водієм правил дорожнього руху повинні бути підтверджені доказами. 19 грудня 2022 року постановою Лисянського районного суду Черкаської області №700/715/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 12 жовтня 2022 року під час зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в с. Виноград, працівники поліції не пропонували пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП не роз`яснювали, копію постанови не надавали та рекомендованим листом на його адресу не надсилали. Таким чином просить суд поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки дізнався про її наявність та отримав тільки 19 грудня 2022 року. Також, стягнути з відповідача на його користь судові витрати за подання ним позовної заяви до суду в сумі 496,20 грн.

20.01.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов ОСОБА_1 Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що дана адміністративна позовна заява не підлягає задоволенню із наступних підстав. Позивач звернувся до суду та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №361431 від 12.10.2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 12.10.2022 року о 18:40 год. у с. Виноград, по вул. Центральній позивач, керуючи автомобілем ІЖ 2717-230 д.н.з. НОМЕР_1 не мав при собі та не пред`явив поліс обов`язкового страхування. Відповідно до ЗУ "Про національну поліцію", ПДР України, ЗУ "Про дорожній рух", Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та вимог КУпАП, працівником поліції розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Разом із тим, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом у справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. У свою чергу позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є необгрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, який діяв у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений КУпАП встановлено та належним чином доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. А тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Ухвалою судді від 03 січня 2023 року дану справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у ній та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу без його участі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області у судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без участі представника, відзив підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд проводить розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши відзив, матеріали справи та дослідивши надані до суду докази в їх сукупності із обставинами у справі, приходить до висновку про задоволення позовної заяви із наступних підстав.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 6 Конституції України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає доводи позивача про те, що зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення він ознайомився 19.12.2022 року під час розгляду Лисянським районним судом Черкаської області справи про адміністративне правопорушення 700/715/22 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з копії постанови вбачається, що у графі «копію постанови отримано» зазначено відмовився. Натомість вказану копію постанови рекомендованим листом позивачу надіслано не було. Вказані твердження позивача не спростовано відповідачем. Інші відомості в матеріалах справи відсутні. Отже пропущений позивачем строк на оскарження постанови слід поновити.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Положенням ч.1 ст.283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам вказаної статті.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).

Матеріалами справи встановлено, що 12.10.2022 року старшим інспектором СРПП СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Мельніченком Дмитром Петровичем було винесено постанову серії БАВ № 361431 за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , згідно з якою 12.10.2022 року о 18 год. 40 хв., у с. Виноград Звенигородського району Черкаської області, по вул. Центральній, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ІЖ 2717-230 д.н.з. НОМЕР_1 не мав при собі та не пред`явив поліс обов`язкового страхування(ч.1 ст.126) та після зупинки на вимогу поліції не ввімкнув аварійну сигналізацію (ст.125), чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність, яке передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно з постановою прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн.

Приписами ст. 14 та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За положеннями п.2.1 ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Згідно з п.2,3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно дост.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Щодо такого правопорушення, як відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Також рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2014 року № 7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортними засобами, що належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Пункт 2.2. Правил дорожнього руху України передбачає, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Із матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу, а саме автомобіля ІЖ 2717-230, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який має інвалідність І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.10.2018 року. А тому він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України і не зобов`язаний оформляти поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно, мати його при собі.

У свою чергу, інспектор поліції при винесені постанови, а також відповідачем при розгляді вказаної справи в суді не надано доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Зокрема, відповідач разом з відзивом надав суду відеозапис, який, на думку відповідача, містить докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме не пред`явлення поліцейському полісу обовязкового страхування.

Між тим, події, що зафіксовані на цьому відеозапису не містять доказів інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП. Зокрема, на відео поліцейський пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння, а отримавши згоду водія їхати до медичного закладу, повідомляє останньому, що вже пізно, оскільки він склав протокол. Між поліцейським і водієм відбувається тривала суперечка з приводу вилучення транспортного засобу, проте жодних пропозицій надати для огляду страховий поліс, а так само відмова водія та подальше складання з цього приводу постанови поліцейським на відео не зафіксовані, що підтверджує позицію позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за ч.1 ст.126 КУпАП та ухвалення постанови поліцейським без його участі та відому.

Отже, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім цього, як встановлено судом, оскаржувана постанова винесена інспектором поліції з недотриманням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення права особи на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема: рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії», вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В графі «до постанови додається» не зазначено жодних доказів на підтвердження порушення водієм ПДР України. Таким чином, будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушеннь, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Отже, сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №361431 від 12.10.2022 року не може вважатись доказом вчинення адміністративного правопорушення, таке рішення повинно бути обґрунтоване доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа №463/1352/16-а).

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, відтак, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

За тих обставин, які встановлені у судовому засіданні, з урахуванням недоведеності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з урахуванням недоведеності відповідачем правомірності винесеного ним рішення, оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, вказані судові витрати підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача.

На підстві викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 9, 72-77, 90, 126, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст.ст. 9, 126, 251, 245, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 6, 19, 62 Конституції України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та старшого інспектора СРПП СПД № 2 Звенигородського РВ ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Мельніченка Д.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 361431 від 12.10.2022 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії БАВ № 361431 від 12.10.2022 року, винесену старшим інспектором СРПП СПД № 2 Звенигородського РВП Мельніченком Д.П. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень ГУНП в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18001, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 судові витрати за подання до суду позовної заяви в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя - Н. В. Бесараб