Справа № 280/6347/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 січня 2023 року Справа № 280/6347/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) про стягнення заборгованості та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної судової адміністрації України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

стягнути з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 заборгованість в загальній сумі 117009,69 грн. із надбавки за вислугу років за період 22.05.2008 року по 31.05.2008 року, надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) індексацію відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) компенсацію відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

стягнути з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн;

стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 15.11.2022 у Запорізького окружного адміністративного суду витребувано належним чином засвідчену копію висновку експерта № 3523/3524-21 за результатами судово-економічної експертизи по адміністративній справі № 0840/3175/18 від 10.12.2021, який знаходиться в матеріалах справи № 0840/3175/18.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення по справі № 0840/3175/18 жодних виплат не отримував, в тому числі і в межах виконавчих проваджень 60349139, 60348971 та 60468583. Вважає дії відповідача щодо недонарахування заборгованості по рішенню у справі № 0840/3175/18 протиправними та такими, що порушують його права. Просить позов задовольнити.

Відповідач відзив до суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, виходячи із наступного.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Господарського суду Запорізької області.

На підставі постанови Верховної Ради України від 09.09.2010 № 2512-VI позивача обрано на посаду судді Господарського суду Запорізької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997-VІІІ відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції позивача було звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 № 4к відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, ст. 120 Закону України Про судоустрій і статус суддів позивача було відраховано зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку.

Судом також встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 по справі № 0840/3175/18 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Господарський суд Запорізької області перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період 22.05.2008 року по 31.05.2008 року в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України Про статус суддів з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; зобов`язано Господарський суд Запорізької області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) індексацію відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", у разі якщо ці виплати не мали разового характеру; зобов`язано Господарський суд Запорізької області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) компенсацію відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 р. про виправлення допущеної в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 р. описки, виправлено допущену в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 р. описку, видаливши в третьому абзаці резолютивної частини рішення слова в разі, якщо ці виплати не мали разового характеру, в зв`язку з чим третій абзац резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 р. викладено в іншій редакції:

Зобов`язати Господарський суд Запорізької області нарахувати та виплатити на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань за вказані періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 р. (включно) та з 22.05.2008 р. по 31.12.2010 р. (включно) індексацію відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.08.2019 р. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 р. залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.10.2020 р. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 та Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 29.08.2019 залишені без змін.

09.12.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 0840/3175/18 надійшла заява ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України, де він просив визнати протиправними дії Господарського суду Запорізької області, вчинені на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 шляхом складання контрозрахунку від 01.12.2020 № 020594 та рішення, оформлене заявою від 01.12.2020 № 020600 в частині визнання не актуальними (такими, що не підлягають виконанню) довідки від 27.01.2020 № 1327,1328,№ 1329, якими: 1) ОСОБА_1 нарахована надбавка за вислугу років в розмірі 1097,66 грн за період з 22.05.2008 р. по 31.05.2008 р. в розмірі визначеному ч.4 ст. 44 Закону України Про статус суддів з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку; 2) ОСОБА_1 нарахована індексація відповідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення в розмірі 79364,80 грн; 3) ОСОБА_1 нарахована компенсація відповідно Закону України Про компенсацію громадянами втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 50154,41 та постановити окрему ухвалу про виявлені під час розгляду заяви порушення закону та зобов`язати Господарський суд Запорізької області повідомити про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону у визначений законодавством строк.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду Господарським судом Запорізької області здійснено Контррозрахунок на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень від 01.12.2020 № 020594.

Згідно із даним Контррозрахунком ОСОБА_1 належить до виплати сума 39212,73 грн., в тому числі: надбавка за вислугу років за період роботи з 22.05.2008 по 31.05.2008 донарахована в сумі 577,87 грн.; за підсумками перерахунку індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) встановлено помилково зайво нараховану суму індексації, яка підлягає утриманню в сумі 19,94 грн.; компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) нараховано в сумі 38654,80 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 залишено без змін. Приймаючи рішення 22.06.2022 суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 не було визначено конкретних сум, а, лише, зобов`язано Господарський суд Запорізької області здійснити відповідні нарахування, вимоги щодо визнання протиправними дій Господарського суду Запорізької області щодо складення контррозрахунку від 01.12.2020 р. № 020594 та рішення, оформлене заявою від 01.12.2020 р. № 020600 в частині визнання не актуальними (такими, що не підлягають виконанню) довідок від 27.01.2020 р. № № 1327,1328,1329 щодо нарахування сум у відповідних розмірах, Запорізьким окружними адміністративним судом в межах даної адміністративної справи не заявлялися та не досліджувалися, дійсно за своєю природою можуть бути новими позовними вимогами та не вирішуються в межах ст. 383 КАС України.

Суд зазначає, що поняття загальна сума щомісячного заробітку не може бути підставою для не врахування при визначенні суми надбавки за вислугу років інших виплат та надбавок, зокрема, щомісячних премій, премій до свят та інших надбавок, оскільки стаття 44 Закону України Про статус суддів від 15 грудня 1992 року №2862-XII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначала, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Так, судом встановлено, що в межах перегляду ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 Третім апеляційним адміністративним судом ухвалою від 07.07.2021 у справі № 0840/3175/18, за клопотанням позивача, було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: чи підтверджується документально сума нарахована Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 по виконавчому провадженню № 60349139 згідно "Контррозрахунку на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_2 на підставі судових рішень" від 01.12.2020 № 020594?; чи підтверджується документально сума нарахована Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 по виконавчому провадженню № 60348971 згідно "Контррозрахунку на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень" від 01.12.2020 № 020594?; чи підтверджується документально сума нарахована Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 по виконавчому провадженню № 60468583 згідно "Контррозрахунку на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень" від 01.12.2020 № 020594?; чи відповідають зазначені у "Контррозрахунку на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень" від 01.12.2020 № 020594 нараховані суми приписам Закону України "Про індексацію грошових доходів населення, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", з урахуванням мотивів і висновків суду, викладених у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18?; на підставі наданих Господарським судом Запорізької області первинних документів бухгалтерського обліку, інших документів (розрахунків) які були підставою для нарахування ОСОБА_1 грошових сум на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 та видано "Контррозрахунок на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень" від 01.12.2020 № 020594 визначити розмір нарахувань, з урахуванням мотивів і висновків суду, викладених у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

На виконання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено Висновок експерта № 3523/3524-21 за результатами судово-економічної експертизи по адміністративній справі № 0840/3175/18 та надано наступні висновки на поставлені судом питання: 1) по першому питанню: в об`ємі наданих документів, документально підтверджується сума надбавки за вислугу років нарахована Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 по виконавчому провадженню № 60349139 згідно із «Контррозрахунком на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень» від 01.12.2020 № 020594 у розмірі 577,87 грн. Не підтверджуються відомості про відсутність компенсації втрати громадянами частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. У контррозрахунку не враховано компенсацію втрати частини доходів у розмірі 1184,35 грн.; 2) по другому питанню: в об`ємі наданих документів, документально не підтверджуються відомості щодо відсутності нарахувань Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 по виконавчому провадженню № 60348971, яка зазначена згідно з «Контррозрахунком на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень» від 01.12.2020 № 020594 надбавки за вислугу років та нарахування компенсації втрати частини доходу у розмірі 38654,80 грн. За даними дослідження розмір не нарахованої надбавки за вислугу років за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.10.2008 становить 26472 грн., компенсації втрати частини доходу становить 49379,97 грн.; 3) по третьому питанню: в об`ємі наданих документів, документально не підтверджується сума індексації грошових доходів нарахована Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 по виконавчому провадженню № 60468583, згідно з «Контррозрахунком на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень» від 01.12.2020 № 020594. За даними дослідження розмір не нарахованої індексації грошових доходів за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.10.2008 становить 279,28 грн., компенсації втрати частини доходу становить 461,35 грн.; 4) по четвертому питанню: зазначені у «Контррозрахунку на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень» від 01.12.2020 № 020594 нараховані суми не відповідають приписам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у звязку з порушенням строків ї виплати», з урахуванням мотивів і висновків суду, викладених у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18; 5) по п`ятому питанню: на підставі наданих Господарським судом Запорізької області первинних документів бухгалтерського обліку, інших документів (розрахунків), які були підставою для нарахування ОСОБА_1 грошових сум на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18 та видано «Контррозрахунок на довідки по нарахуванню виплат ОСОБА_1 на підставі судових рішень» від 01.12.2020 № 020594 визначено розмір нарахувань, з урахуванням мотивів і висновків суду, викладених у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у звязку з порушенням строків ї виплати», а саме: розмір надбавки за вислугу років судді за період з 22.05.2008 по 31.10.2008 в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу становить 557,87 грн.; розмір компенсації за несвоєчасну виплату надбавки за вислугу років за період з 22.05.2008 по 31.05.2008 становить 1184,35 грн.; розмір не нарахованої індексації грошових доходів за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.10.2008 становить 279,28 грн., компенсації втрати частини доходу становить 461,35 грн.; розмір не нарахованої надбавки за вислугу років за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.10.2008 становить 26472 грн., компенсації страти частини доходу становить 49379,97 грн.

Таким чином загальна сума недонарахованих грошових коштів за результатами судово-економічної експертизи по адміністративній справі № 0840/3175/18 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 0840/3175/18, з урахуванням помилково зайво нарахованої суми індексації, яка підлягає утриманню в сумі 19,94 грн., становить 77776,95 грн.

Як вже було сказано вище за даними Контррозрахунку від 01.12.2020 № 020594 ОСОБА_1 належить до виплати сума 39212,73 грн. Доказів виплати вказаної суми відповідачем до суду не надано.

За таких обставин загальна сума до виплати ОСОБА_1 за результатами судово-економічної експертизи по адміністративній справі № 0840/3175/18 та згідно із даними Контррозрахунку від 01.12.2020 № 020594, з урахуванням помилково зайво нарахованої суми індексації, яка підлягає утриманню в сумі 19,94 грн., складає 116 989,68 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч.1-4 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Положеннями ст. 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя.

Аналогічну норму також містить п.3 Положення про Державну судову адміністрацію України, яке затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року №141/0/15-19 (далі Положення №141/0/15-19).

Отже, відповідно вищезазначених приписів ч.1 ч.3 ст. 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.3 Положення про Державну судову адміністрацію України, розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів є Державна судова адміністрація України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки ДСА України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, а тому і обов`язок виплати обмежену у розмірі до виплати суддівську винагороду покладено саме на ДСА України як на розпорядника коштів вищого рівня.

Пунктом 2 ч.1 ст. 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються Законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головним розпорядником бюджетних коштів, в даному випадку, є ДСА України.

Так, суд зазначає, що ч.1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України визначено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Крім того, слід зазначити, що ч.1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VІ виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (далі Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами).

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно з чинним законодавством України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період".

З огляду на п.25 Порядку №845, у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Отже, Державна казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів, а здійснює списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за відповідним рішенням.

Натомість, відповідно до абз.2 ч.3 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Абзацом 10 п.25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 передбачено, що в разі наявності в боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за такою бюджетною програмою.

Таким чином, виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості відповідно до вимог чинного законодавства України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, шляхом стягнення з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України на користь позивача матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої суддівської винагороди.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 78 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.11.2019 у справі №818/1430/17 та у постанові від 18.06.2020 у справі №339/183/16-а, що враховується судом, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, що, виходячи зі змісту наведених правових приписів, зумовлює відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн., суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як убачається з пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України , розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76397938).

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 02.11.2022 між адвокатом Плескач Вячеславом Юрійовичем (адвокат) та Соловйовим Володимиром Миколайовичем (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги №1/11, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, з представництва клієнта з питань стягнення на його користь заборгованість, яка підлягає нарахуванню відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі №0840/3175/18.

Згідно з пунктом 2.1 клієнт зобов`язаний надати всю вичерпну інформацію та документи, необхідні для падання адвокатом послуг, своєчасно, формувати інформувати адвоката про отримані листи, повідомлення, тощо - з усіх питань, які стосуються обумовлених послуг та предмету договору, сплачувати встановлені законом платежі (збори, внески, тощо), які необхідні для виконання адвокатом послуг, якщо між сторонами немає домовленості про їх сплату адвокатом з подальшим відшкодуванням, сприяти ачвокату у виконанні ним договору та виконувати інші дії, спрямовані на виконання умов договору, які передбачені чинним законодавством та підзаконними нормативно-правовими актами.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що даний договір діє з дати його підписання і до повного виконання.

Пунктом 1.2 передбачено, що основна винагорода в розмірі 8000,00 грн., яка підлягає сплаті після укладення даного договору.

14.11.2022 позивачем сплачено 8000,00 грн. за надану за договором №1/11 від 02.11.2022 правову допомогу, що підтверджується дублікатом квитанції №P24A486042795D55529.

Частиною шостою статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідачем не надано заперечень щодо не співмірності витрат на правничу допомогу та будь-якого клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не подано.

Суд зазначає, що відповідачем в порядку, передбаченому частинами 6-7 статті 134 КАС України, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з неспівмірністю заявлених витрат на правничу допомогу не подано.

В той же час згідно з п.2 ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З аналізу наведених правових норм, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 11 травня 2018 року по справі № 814/698/16 (провадження N К/9901/11835/18).

Отже, не зважаючи на відсутність у матеріалах справи клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд зобов`язаний перевірити обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу та їх пропорційність до предмета спору.

Також суд зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄРСР - 91919350), за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Дослідивши вищевказані документи, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на правничу допомогу, пов`язаних із складанням позовної заяви в даному випадку є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

Так, докази, надані позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, переконливо доводять, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. пов`язані саме з розглядом справи в суді першої інстанції та є співмірними із складністю справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

При цьому суд враховує, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Приймаючи до уваги викладене, фактичний об`єм виконаної адвокатом роботи, складність справи, а саме: вказана справа є справою незначної складності, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Вказаний розмір витрат, на переконання суду, обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку адвокат витратив під час підготовки позовної заяви у цій справі, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, тому розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється, а витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Державної судової адміністрації України.

Керуючись статтями 134, 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) про стягнення заборгованості та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 заборгованість в загальній сумі 116 989,68 грн. із надбавки за вислугу років за період 22.05.2008 року по 31.05.2008 року, надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) індексацію відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за періоди роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 22.05.2008 по 31.12.2010 (включно) компенсацію відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної судової адміністрації України.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.01.2023

Суддя А.В. Сіпака