Справа № 560/994/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/994/23
УХВАЛА
іменем України

24 січня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Козачок І.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити належні йому кошти.

Пунктом 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи є підстави для повернення позовної заяви.

Строк звернення до адміністративного суду встановлений ст. 122 КАС України.

Частиною першою цієї статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Предметом спору у цій справі є оскарження бездіяльності/дій щодо невиплати коштів, що належали позивачу при звільненні.

Частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України "Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів" у редакції до 19.07.2022 передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-IX внесені зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. (...) Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутись до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні"

Таким чином, Кодексом законів про працю України на даний час передбачений спеціальний тримісячний строк звернення до суду у спорах щодо виплати усіх належних працівникові сум коштів при звільненні. Цей строк починає перебіг з дня одержання особою письмового повідомлення роботодавця щодо нарахованих та виплачених при звільненні коштів ( заробітна плата, грошове забезпечення, інші належні при звільненні виплати)

Одночасно з цим, наявність такого повідомлення дає можливість встановити межі та обсяг допущеної роботодавцем бездіяльності, якщо виплата коштів не проводилась, або ступінь протиправності дій, якщо виплата проведена не у повному обсязі.

Частиною 4 статті 169 КАС України визначено підстави повернення позовної заяви.

Пунктом 4 цієї статті передбачено, що позовна заява повертається у випадку, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

Позивач до позову додає копію фіскального чеку від 28.12.2022, як доказ направлення відповідачу вимоги про нарахування та виплату середнього заробітку та надання детального розрахунку проведеної індексації грошового забезпечення із вказівкою на базовий місяць, що свідчить про використання ним механізму досудового врегулювання спору. Позивач зазначає, що відповіді на вимогу не отримав, з чого зробив висновок про відхилення його вимоги відповідачем.

У той же час, така вимога направлена 28.12.2022, тоді як з позовом щодо протиправних дій відповідача позивач звернувся вже 20.01.2023.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору, оскільки не закінчився строк для надання суб`єктом влади відповіді на звернення позивача щодо досудового врегулювання трудового спору, встановлений вищезгаданим законом.

Стосовно позовної вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку її виплати, суд зазначає наступне.

Порядок та особливості здійснення компенсації втрати частини доходів врегульовано приписами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III. Згідно зі ст. 7 Закону відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Аналогічну норму містить пункт 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 №159.

У постанові від 11 грудня 2020 у справі №200/10820/19-а щодо аналогічних правовідносин Верховний Суд вказав на те, що оскільки у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті компенсації, право позивача ще не було порушене суб`єктом владних повноважень, тому звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Застосовуючи зазначений правовий висновок, а також маючи на меті його уточнити, Верховний Суд у постановах від 09 червня 2021 по справі №240/186/20 та від 17 листопада 2021 по справі №460/4188/20 вказав, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання в судовому порядку виплатити компенсацію.

Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати саме з моментом отримання повідомлення - відповіді про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення щодо відмови у виплаті компенсації та зобов`язання її виплатити. Відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання компенсації та зумовлює виникнення у неї права на судовий захист у формі звернення з позовом до адміністративного суду.

У постанові від 04 травня 2022 по справі № 200/14472/19-а щодо аналогічних правовідносин Верховний Суд не знайшов підстав для відступу від цієї позиції.

Вказану правову позицію Верховного Суду суд враховує відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів повинні враховувати останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином, законодавцем передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів шляхом подання заяви до уповноваженого органу, причому виключно відмову останнього за наслідком розгляду такого звернення особа може оскаржити до суду.

Встановлено, що позивач до позову не надає будь - які докази звернення до відповідача із заявою про виплату відповідної компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог КАС України до позову позивач зобов`язаний надати докази порушення свого права, що б давало суду підстави у подальшому визнати це право порушеним та застосувати відповідні способи захисту.

Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду із передчасними позовними вимогами, оскільки на момент звернення ще не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору. З огляду на це, наявні підстави для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяІ.С. Козачок