Справа № 200/4023/22
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року Справа№200/4023/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 8 повних календарних років військової служби;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 8 повних календарних років військової служби.

Позов мотивовано таким.

Позивач з 16.12.2017 по 29.11.2021 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 та був звільнений наказом від 29.11.2021 №263. Станом на дату виключення зі списків особового складу позивач мав вислугу у календарному обчисленні 12 років, у пільговому обчисленні 19 років 10 місяців 21 день. При звільненні позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 4 календарних років служби, тобто за 8 років допомога не виплачена.

В обґрунтування позовних вимог, серед іншого, посилався на постанову Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 805/3923/18-a.

Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Судова кореспонденція 10.08.2022 направлена на електронну адресу відповідача вказану позивачем у позовній заяві.

Ухвалою суду від 14.10.2022 продовжено відповідачу строк для подачі відзиву на адміністративний позов до 18.11.2022. Строк розгляду цієї справи продовжено на період, необхідний для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом.

27 грудня 2022 року ВЧ НОМЕР_1 надано відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначено про необґрунтованість позовних вимог та викладено прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України. Правова позиція щодо строків звернення до суду наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 240/532/20. Також відповідач звертає увагу суду, що одноразова грошова допомога при звільненні не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.

По суті спірних правовідносин ВЧ НОМЕР_1 акцентує увагу на тому, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Позивач не набув право на одноразову грошову допомогу при звільненні, оскільки має менше 10 років вислуги, а саме 8 повних календарних років військової служби.

Судом встановлено такі фактичні обставини у справі.

ОСОБА_1 є громадянином України паспорт громадянина України з безконтактним носієм № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

25 вересня 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_5 .

Відповідно витягу з наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.07.2017 № 167-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, звільненого наказом командира загону морської охорони від 12.07.2017 № 164-ос в запас Збройних Сил України за пунктом «е» (через службову невідповідність) ч. 6 п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу, з 14.07.2017.

Вислуга років станом на 14.07.2017 становить: календарна - 08 років 10 місяців 13 днів; пільгова 04 років 04 місяці 28 днів; загальна 13 років 03 місяці 11 днів.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2021 № 263 позивач з 29.11.2021 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення.

Вислуга років в Збройних Силах станом на 29.11.2021 складає: 12 повних календарних років (з урахуванням служби в органах МВС) та у пільговому обчисленні - 19 років 10 місяців 21 день. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненню у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з моменту останнього прийняття на військову службу (з 29.11.2017) за 4 роки.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Щодо строку звернення до суду.

Позивача звільнено з військової служби наказом від 29.11.2021 №263. До суду звернувся 03.08.2022.

Відповідач вважає, що до спірних правовідносин (правовідносини щодо звільнення з публічної служби) має бути застосовано строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України - місячний строк.

Суд вважає доводи ВЧ НОМЕР_1 помилковими, з огляду на таке.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України)

У постанові Верховного Суду у справі № 807/363/18, викладено висновок, про те, що оскільки позовна заява містить вимоги про нарахування та виплату грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ, слід керуватися, в тому числі, положеннями статті 233 КЗпП України.

Такий правовий висновок у подальшому був підтриманий у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі 320/2583/21, від 07 лютого 2022 року у справі 420/7697/21, від 07 червня 2022 року у справі № 420/8317/21 та від 28 липня 2022 року у справі № 300/6805/21.

Пунктом 18 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ (дата набрання чинності 19.07.2022) внесено зміни до таких законодавчих актів України: у Кодексі законів про працю України назву та частину другу статті 233 викласти в такій редакції:

"Стаття 233.Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, з 19.07.2022 законодавцем установлено, що строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - є тримісячний строк з дня одержання таким письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Разом із тим п. 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 № 928 внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236, а саме:

1. У пункті 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 слово серпня замінити словом грудня.

2. У постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236:

1) у пункті 1 слово серпня замінити словом грудня;

З огляду на викладене, строк звернення із відповідним позовом станом на момент надходження його до суду, законодавчо не обмежувався.

Щодо суті спірних правовідносин.

Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Стаття 15 Закону № 2011

2. Військовослужбовцям, … , які звільняються зі служби за … закінченням строку контракту, … одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України "Про розвідку".

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкції №260; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

38.3. Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", а також тим, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і в установленому порядку не продовжили її проходження за межами тимчасово окупованої території України, одноразова грошова допомога не виплачується.

Пункт 38.4. У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Пункт 38.5. Строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (із змінами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Порядок № 393)

Пункт 10. Військовослужбовцям … Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу:

(Абзац п`ятий пункту 10 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 154 від 02.03.2016, № 435 від 22.05.2019)

які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232, у редакції станом на 12.07.2017)

Стаття 26.

6. Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: е) через службову невідповідність;

Висновки суду.

Наявні у матеріалах справи письмові докази (витяг з наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.07.2017 № 167-ос) свідчить, що позивача звільнено в запас Збройних Сил України наказом від 12.07.2017 № 164-0с за п. «е» (через службову невідповідність) ч. 6 ст. 26 Закону № 2232, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення 14.07.2017. Вислуга років станом на 14.07.2017 становить: календарна - 08 років 10 місяців 13 днів; пільгова 04 років 04 місяці 28 днів; загальна 13 років 03 місяці 11 днів.

Предметом розгляду цього спору є обставини наявності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 повних календарних років служби (з врахуванням виплати такої за 4 календарні роки служби).

З аналізу статті 15 Закону № 2011 та пункту 10 Постанови №393 випливає, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.

Водночас, положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як-то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Отже за змістом вищенаведених положень, для визначення періоду за який виплачується грошова допомога важливою є обставина набуття чи не набуття особою права на отримання відповідної допомоги під час проходження служби у попередніх періодах.

Позивач власне стверджує, що при звільненні з попереднього місця служби одноразова грошова допомога при звільненні йому не виплачувалась, оскільки календарна вислуга не перевищувала 10 років. Тобто ОСОБА_1 не набув права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби, що надає йому право на вказану виплату, з огляду на положення статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393

Проте, суд в межах спірних правовідносинах зазначає, що факт набуття чи ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільнення не є визначальним у межах даної справи, оскільки, попереднє звільнення позивача пов`язане зі звільненням у зв`язку зі службовою невідповідністю.

Правове регулювання відповідних правовідносин наведено у п. 38.3 Інструкції № 260, а саме позивач не тільки не набув при попередньому звільненні права на виплату одноразової грошової допомоги, але і не міг його набути зважаючи на підстави його звільнення зі служби (службова невідповідність).

Тобто, у цьому випадку, за встановлених судом обставин справи, має місце не факт ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні, а відсутність такого права, а отже не є застосовними підстави, визначені в ст. 15 Закону № 2011 та п. 10 Постанови № 393, зокрема, для виплати одноразової грошової допомоги позивачу з урахуванням періоду попередньої служби.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.04.2022 у справі № 440/1620/19, від 17.11.2022 у справі №580/388/21.

Повторно позивач прийнятий на військову службу 29.11.2017, а звільнений 29.11.2021.

За наведених обставин, ураховуючи зазначені норми, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства України та ту обставину, що позивач повторно звільнений зі служби , суд вважає, що позивачу правомірно виплачено одноразову грошову допомогу за період календарної служби (4 роки) з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Щодо посилання на висновки Верховного Суду у постанові від. 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, то такі не є релевантними до даної справи, у зв`язку із відмінними фактичними обставинами.

За встановлених фактичних обставин та відповідного їм правового регулювання суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 24 січня 2023 року.

Суддя І.В. Буряк