Справа № 320/9071/22
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року № 320/9071/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко Костянтина Павловича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання протиправними дій та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко Костянтина Павловича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко Костянтина Павловича щодо відкриття 04 липня 2019 року виконавчого провадження №59471546 та скасувати винесену ним постанову від 04.07.2019 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 18.04.2013, зареєстрованого в реєстрі за №435.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2019 за заявою ПАТ "КБ Надра" приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №59471546 на підставі виконавчого напису нотаріуса №435 виданого 18 квітня 2013 року, яким звернуто стягнення на належні боржнику ОСОБА_1 на праві власності житловий будинок та земельну ділянку.

Позивач зазначає, що має місце пропуск річного строку щодо звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису №435, що є порушенням адже внаслідок таких протиправних дій позивача незаконно наділено статусом боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Від представника товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" надійшов відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи встановлено, що 18.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною вчинено виконавчий напис №435, яким звернено стягнення на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що належать ОСОБА_1 .

Дане майно передане позивачем в іпотеку публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Надра" на підставі іпотечного договору з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №194/П/60/2008-840 від 17.04.2008.

Виконавчий напис №435 було повернуто стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №52356029 від 30.11.2016 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

12.06.2019 публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернулось до приватного виконавця Мельниченка К.П. з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 18.04.2013 №435 про звернення стягнення на житловий будинок та на земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" за кредитним договором №194/П/60/2008-840 від 17.04.2008.

04.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельниченком Костянтином Павловичем, на підставі заяви публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" від 12.06.2019, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59471546 про примусове виконання виконавчого напису від 18.04.2013 №435 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлевою А.М.

Позивач, вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, звернувся до суду з цим позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Станом на час вчинення приватним нотаріусом Кобєлевою А.М. виконавчого напису №435 (18.04.2013) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV), а з 05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону №606-ХІV встановлено, що інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 22 Закону №606-ХІV строк пред`явлення інших виконавчих документів до виконання встановлюється з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 23 Закону №606-ХІV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Частиною 2 статті 23 Закону №606-ХІV визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється; час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону №606-ХІV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 року у справі № 727/1256/16-ц, аналізуючи положення статей 22, 23, 47 Закону № 606-XIV, зробила висновок, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як встановлено з матеріалів справи виконавчий напис нотаріуса №435 від 18.04.2013, копія якого долучена до матеріалів справи, останній раз повернуто стягувачу 30.11.2016 на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону №1404-VІІІ.

Таким чином, з дня, наступного за днем останнього повернення виконавчого напису нотаріуса стягувачу, а саме з 01.12.2016, поновився строк його пред`явлення до виконання.

Суд зазначає, що на час винесення оскаржуваної постанови від 04.07.2019 умови і порядок примусового виконання виконавчих документів визначав Закон №1404-VIII.

Статтею 91 Закону України "Про нотаріат" № 3425-XII від 02.09.93 визначено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що підлягає примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документа, як виконавчий напис нотаріуса.

Згідно з частинами першою-третьою статті 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Частинами першою, другою статті 12 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, строк пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання складає три роки.

Пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виходячи з аналізу вказаних норм, а також те, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII прийнятий пізніше ніж Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII суд зазначає, що у даному випадку підлягає застосуванню саме норма Закону України «Про виконавче провадження».

Тому суд враховує вимоги статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», в якій закріплено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Отже, дії спеціального закону під час пред`явлення виконавчих документів, а саме виконавчого напису нотаріуса до виконання передбачають саме три роки.

Судом встановлено, що оскільки згідно постанови від 30.11.2016 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", таким чином строк пред`явлення виконавчого напису №435 від 18.04.2013 необхідно обчислювати з 01.12.2016.

Заяву про відкриття виконавчого провадження стягувачем подано 12.06.2019, отже, враховуючи, що стягувач подав виконавчий напис до виконання в межах трирічного строку, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на ту обставину, що виконавчий напис був пред`явлений із пропущенням строку.

Суд також враховує, те що виконавчий напис нотаріуса відповідав вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат», та його не визнано таким, що не підлягає виконанню, не скасовано у судовому порядку. Таким чином, у приватного виконавця станом на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не було підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Вмотивованих підстав для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва про відкриття виконавчого провадження ВП№59471546 від 04.07.2019 позивачем не надано. Докази протиправності оскаржуваної постанови у справі відсутні.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №59471546 від 04.07.2019 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 134, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко Костянтина Павловича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Перепелиця А.М.