Справа № 440/4579/22
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 р.Справа № 440/4579/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ломоновської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 19.08.22 року по справі № 440/4579/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - ГУНП в Полтавській області, відповідач) , в якій просив суд першої інстанції:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу начальника ГУНП в Полтавській області "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 430 від 18 квітня 2022 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Полтавській області "По особовому складу" № 196 о/с від 30 квітня 2022 року про звільнення позивача зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- поновити на посаді старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з 01 травня 2022 року;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2022 року по день фактичного поновлення на службі.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що пункт 2 наказу начальника ГУНП в Полтавській області "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" №430 від 18 квітня 2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що при застосуванні дисциплінарного стягнення відповідач не встановив наявності вини позивача у скоєнні порушення, мети та мотивів, обставин, які впливають на ступінь і характер його відповідальності, причин та умов, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених збитків.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - повністю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суду апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року по справі №440/4579/22 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував незаконність застосування дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП і подальшого його звільнення зі служби в Національній поліції. Вказує, що очевидним є: факт, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. що суперечить вимогам статті 242 КАС України, не ґрунтуються на засадах верховенства права та не являються законними і обґрунтованими, а тому згідно приписів п.3 ч.1 ст.317 КАС України є підставою до визнання винесеного судом першої інстанції рішення від 09.08.2022 року незаконним та правомірно ставити питання про його скасування з наведених підстав. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано саму суть наказу №100 від 08.02.2019 року "Про порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції, заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події", що повідомлення про виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, за скороченим номером "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції можливе лише при умові наявності таких обставин, які б свідчили про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, а відсутність таких обставин не вимагає здійснювати такі повідомлення, що прямо узгоджуються зі змістом наведеного наказу. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно проігноровано той факт, що Наказ №100 від 08.02.2019 року "Про порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції, заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події" не є зобов`язуючим підзаконним нормативно-правовим актом, а лише регламентує порядок і процедуру реєстрації, оформлення та руху відповідних заяв лише при умові виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення. Зазначає, що зважаючи на об`єктивні обставини були відсутні підстави для повідомлення керівництво про скоєне правопорушення, оскільки його ознак не вбачається. Посилається на те, що суд першої інстанції чомусь не звернув увагу на той факт, що ГУНП в Полтавській області, як відповідач, упереджено зазначає, що під час особистого огляду неповнолітнього ОСОБА_2 та повнолітнього ОСОБА_3 працівниками поліції було виявлено наркотичні речовини, а саме, порошок білою кольору, але цей факт не підтверджується будь - якими належними та допустимими доказами, які відповідач повинен надавати на підтвердження своїх слів та рішень і такі твердження відповідача є виключно його власними припущеннями та безперечно суперечать реальним обставинам справи та подіям, які мали місце того дня під час несення патрульної служби. Зазначає, що суд першої інстанції обминув той факт, що відповідач не надав належних й допустимих доказів відносно ОСОБА_1 , як позивача по справі, про факт висування усної вимоги щодо надання неправомірної вигоди у сумі 6000 грн., а посилання виключно на твердження зацікавлених осіб не може бути такими доказами, а відтак і підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів поліції. Вважає, що відсутність встановлених і беззаперечних даних і їх доведеність щодо винних його дій, як працівника поліції, за змістом статуту Національної поліції України не дає жодних підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, але цю вимогу порушив відповідач, і вочевидь проігнорував суд першої інстанції. Вказує, що ним, як поліцейським, не було вчинено винних дій, що призвели до порушення законодавства України, підзаконних нормативно-правових актів чи норм Дисциплінарного статуту Національної поліції чи прав і свобод перевіряємих під час його патрулювання громадян і його твердження не спростовані жодними належними та допустимими доказами. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував незаконність застосування дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП і подальшого звільнення позивача зі служби в Національній поліції.

Відповідач, не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що до ГУНП в Полтавській області з Полтавського управління ДВБ НП України надійшов лист (вих. № 15П/42-16/01-2022 від 17 березня 2022 року), в якому містилась інформація щодо можливих неправомірних дій старшого інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_4 , старшого інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_5 .

З метою з`ясування обставин зазначених обставин відповідно до вимог пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893, начальником ГУНП 28 березня 2022 року винесено наказ №229 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким за вказаним фактом призначено комісійне службове розслідування у формі письмового провадження.

Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Полтавського районного управління поліції ГУНП від 16 квітня 2022 установлено, що 15 березня 2022 року капітан поліції ОСОБА_4 , старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_5 , перебуваючи у добовому наряді у складі групи реагування, біля будинку АДРЕСА_1 виявили двох осіб, а саме: неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , які були причетні до незаконного зберігання наркотичних засобів. У подальшому ОСОБА_6 (неповнолітнього) та ОСОБА_7 поліцейські декілька годин утримували у двох автомобілях: службовий транспортний засіб Шкода Рапід, д.н.з НОМЕР_1 та особистий транспортний засіб Рено Меган, д.н.з НОМЕР_2 , який належить начальнику сектору превенції відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП капітану поліції ОСОБА_8 .

На момент призначення службового розслідування дисциплінарна комісія володіла інформацією про порушення службової дисципліни щодо капітана поліції ОСОБА_4 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та капітана поліції ОСОБА_5 . У ході з`ясування обставин події встановлено, що до вищевказаних подій також причетні начальник сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_8 та старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_9 .

У ході службового розслідування було опитано ОСОБА_7 , який пояснив, що 15 березня 2022 року його разом із товаришем ОСОБА_10 , який мешкає у с. Зачепилівка, затримали працівники поліції у м. Полтава в районі Південного залізничного вокзалу. Поліцейських було п`ятеро на двох автомобілях (один службовий, інший цивільний). З метою звільнення ОСОБА_7 та його товариша поліцейські вимагали у останніх кошти.

На момент написання письмового пояснення ОСОБА_7 в порядку статті 63 Конституції України відмовився від подальших свідчень стосовно подій, які відбувалися 15 березня 2022 року.

У свою чергу ОСОБА_6 пояснив, що 15 березня 2022 року о 10:00 він приїхав до с. Руденківка до своєї дівчини та випадково біля магазину зустрів свого знайомого ОСОБА_11 . У цей час ОСОБА_6 у телеграм-каналі "Глово" надійшло повідомлення про те, що останній переміг у рулетці та виграв 0,5 гр. амфетаміну, а також прийшли координати. Вказане місце було на території м. Полтава. Про свій виграш ОСОБА_6 розповів ОСОБА_12 , на що останній запропонував разом поїхати та забрати "закладку". Близько 11:30 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 прибули на Південний залізничний вокзал у м. Полтава. За координатами місце схову амфетаміну знаходилося поряд з річкою неподалік 1-го міського пляжу. Приблизно о 12:00 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 наблизились до місця схову "закладки" та неподалік побачили два автомобіля, один з яких був службовий білого кольору, інший - цивільний синього кольору. Побачивши хлопців поліцейські (5 осіб) покликали їх до себе. Поліцейські запитали чи прийшли хлопці за "закладками", на що останні відмовили у відповіді. Поліцейські вихопили мобільні телефони з рук хлопців та у мобільному телефоні ОСОБА_6 виявили фото з координатами "закладки". Виявивши місце "закладки" поліцейські повідомили, що воно співпадає з координатами на фото у мобільному телефоні ОСОБА_6 . Один з поліцейських разом з ОСОБА_6 сходили та забрали "закладку", пакунок з білим порошком. Після чого ОСОБА_7 сів до автомобіля з двома поліцейськими та поїхали у невідомому напрямку. ОСОБА_6 у свою чергу з трьома іншими чоловіками сів до поліцейського службового автомобіля. Один з поліцейських запитав скільки коштує пакунок, на що ОСОБА_6 відповів, що 360,00 грн. Поліцейський повідомив, що для того, щоб відпустити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно по 3000,00 гривень з кожного. Коли ОСОБА_6 сів до автомобіля, то зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про необхідність знайти грошові кошти. Деякий час ОСОБА_6 їздив по місту з поліцейськркотичні речовини, а саме, порошок білою кольору, але цей факт не підтверджується будь якими належними та допустимими доказами, які відповідач повинен надавати на підтвердження своїх слів та рішень і такі твердження відповідача є виключно його власними припущеннями та безперечно суперечить реальним обставинам справи та подіям, які мали місце того дня під час несення патрульної служби. Зазначає, що суд першої інстанції обминув той факт, що відповідач не надав належних й допустимих доказів відносно ОСОБА_1 , як позивача по справі, про факт висування усної вимоги щодо надання неправомірної вигоди у сумі 6000 грн., а посилання виключно на твердження зацікавлених осіб не може бути такими доказами, а відтак і підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів поліції. Вважає, що відсутність встановлених і беззаперечних даних і їх доведеність щодо винних його дій, як працівника поліції, за змістом статуту Національної поліції України не дає жодних підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, але цю вимогу порушив відповідач і вочевидь проігнорував суд першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції упереджено погодився і з безпідставними твердженнями ГУ НП, як Відповідача, які б

ОСОБА_1 пояснив, що він 15.03.2022 року перебував на добовому чергуванні у складі мобільної групи СПДН разом з капітаном поліції ОСОБА_4 та капітаном поліції ОСОБА_5 на службовому автомобілі Шкода Рапід, д.н.з. НОМЕР_3 . Близько 14-00 ОСОБА_1 разом із колегами зустрілись з поліцейськими з відділення поліції № 1 ПРУП для перекуру. Яким чином біля поліцейських опинилися двоє підозрілих осіб (один з яких був неповнолітній ОСОБА_10 ) ОСОБА_1 не пам`ятає. ОСОБА_1 зателефонував матері неповнолітнього з власного номеру мобільного телефону та повідомив, що її син перебуває у м. Полтава. Матір ОСОБА_10 повідомила, що приїде до м. Полтава разом з батьком та забере сина. ОСОБА_10 повідомив, що у м. Полтаві просто гуляє, заборонених речей при собі не має. ОСОБА_1 за допомогою бази даних ІТС ІПНП неповнолітнього не перевіряв, чи перевіряв хтось з поліцейських він не пам`ятає. Потім, мобільна група отримала виклик щодо домашнього насильства, та за згодою неповнолітнього, так як матір останнього їде до м. Полтави, посадили його у службовий автомобіль та поїхали на виклик. Де в цей час знаходився інший хлопець та його ім`я ОСОБА_13 не пам`ятає. В той час як колеги ОСОБА_1 обслуговували виклик, поліцейський був з неповнолітнім ОСОБА_10 . Після обслуговування виклику поліцейські поїхали до вул. 23 вересня у м. Полтаві з метою чекати мати неповнолітнього. Через деякий час, не дочекавшись матір ОСОБА_10 , відвезли хлопця на Південний залізничний вокзал м. Полтави, щоб останній сів на потяг та поїхав додому. Будь - яких розмов щодо отримання неправомірної вигоди не було, щодо наркотичних речовин ОСОБА_1 нічого не відомо. Жодних протоколів не складалось, поліцейське піклування не здійснювалось.

За наслідками аналізу законодавчої бази дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що відповідно до пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, зокрема позивач, як поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляють про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язані ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події, а також у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідають про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Всупереч наведеному вище, позивач не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, що у подальшому призвело до уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Оскільки події 15 березня 2022 року жодним чином не зафіксовані поліцейськими Полтавського РУП, 30 березня 2022 року дисциплінарною комісією про такий факт повідомлено за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", та в подальшому зареєстровано до ІТС ІПНП (ЄО) відділення поліції № 1 за № 2082. Розгляд вищевказаного звернення доручено працівникам відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП. За результатами перевірки особи причетні до незаконного обігу наркотичних засобів встановлені не були.

З огляду на викладені обставини дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що неможливість встановлення осіб за результатом розгляду звернення є наслідком непрофесійності дій поліцейських відділення поліції №1 та Полтавського РУП, які не зареєстрували 15 березня 2022 року повідомлення про факт незаконного обігу наркотичних засобів, хоча мали достатньо підстав для цього, у тому числі й мобільний телефон, що містив інформацію, яка становить оперативний інтерес.

У зв`язку з цим дисциплінарна комісія визнала за можливе застосувати, зокрема, до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку внаслідок порушення вимог пункту 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, підпунктів 1, 2 ч. 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ, пунктів 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення, як основних позовних вимог щодо скасування наказів про звільнення з посади, так і похідних позовних вимог щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Частиною 1 ст.8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписи п.п. 1 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII зобов`язують поліцейського: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Крім того, згідно п.п. 1,2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Частиною та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з ч.1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів даної справи, до ГУНП в Полтавській області з Полтавського управління ДВБ НП України надійшов лист (вих. № 15П/42-16/01-2022 від 17 березня 2022 року), в якому містилась інформація щодо можливих неправомірних дій старшого інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_4 , старшого інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_5

28 березня 2022 року Начальником ГУНП в Полтавській області було винесено наказ №229 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким за вказаним фактом призначено комісійне службове розслідування у формі письмового провадження.

Так, висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Полтавського районного управління поліції ГУНП від 16 квітня 2022 установлено, що 15 березня 2022 року капітан поліції ОСОБА_4 , старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_5 , перебуваючи у добовому наряді у складі групи реагування, біля будинку АДРЕСА_1 виявили двох осіб, а саме: неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , які були причетні до незаконного зберігання наркотичних засобів. У подальшому ОСОБА_6 (неповнолітнього) та ОСОБА_7 поліцейські декілька годин утримували у двох автомобілях: службовий транспортний засіб Шкода Рапід, д.н.з НОМЕР_1 та особистий транспортний засіб Рено Меган, д.н.з НОМЕР_2 , який належить начальнику сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП капітану поліції ОСОБА_8 .

У ході службового розслідування було опитано ОСОБА_7 , який пояснив, що 15 березня 2022 року його разом із товаришем ОСОБА_10 , який мешкає у с. Зачепилівка, затримали працівники поліції у м. Полтава в районі Південного залізничного вокзалу. Поліцейських було п`ятеро на двох автомобілях (один службовий, інший цивільний). З метою звільнення ОСОБА_7 та його товариша поліцейські вимагали у останніх кошти. На момент написання письмового пояснення ОСОБА_7 в порядку статті 63 Конституції України відмовився від подальших свідчень стосовно подій, які відбувалися 15 березня 2022 року.

У свою чергу ОСОБА_6 пояснив, що 15 березня 2022 року о 10:00 він приїхав до с. Руденківка до своєї дівчини та випадково біля магазину зустрів свого знайомого ОСОБА_11 . У цей час ОСОБА_6 у телеграм-каналі "Глово" надійшло повідомлення про те, що останній переміг у рулетці та виграв 0,5 гр. амфетаміну, а також прийшли координати. Вказане місце було на території м. Полтава. Про свій виграш ОСОБА_6 розповів ОСОБА_12 , на що останній запропонував разом поїхати та забрати "закладку". Близько 11:30 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 прибули на Південний залізничний вокзал у м. Полтава. За координатами місце схову амфетаміну знаходилося поряд з річкою неподалік 1-го міського пляжу. Приблизно о 12:00 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 наблизились до місця схову "закладки" та неподалік побачили два автомобіля, один з яких був службовий білого кольору, інший - цивільний синього кольору. Побачивши хлопців поліцейські (5 осіб) покликали їх до себе. Поліцейські запитали чи прийшли хлопці за "закладками", на що останні відмовили у відповіді. Поліцейські вихопили мобільні телефони з рук хлопців та у мобільному телефоні ОСОБА_6 виявили фото з координатами "закладки". Виявивши місце "закладки" поліцейські повідомили, що воно співпадає з координатами на фото у мобільному телефоні ОСОБА_6 . Один з поліцейських разом з ОСОБА_6 сходили та забрали "закладку", пакунок з білим порошком. Після чого ОСОБА_7 сів до автомобіля з двома поліцейськими та поїхали у невідомому напрямку. ОСОБА_6 у свою чергу з трьома іншими чоловіками сів до поліцейського службового автомобіля. Один з поліцейських запитав скільки коштує пакунок, на що ОСОБА_6 відповів, що 360,00 грн. Поліцейський повідомив, що для того, щоб відпустити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно по 3000,00 гривень з кожного. Коли ОСОБА_6 сів до автомобіля, то зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про необхідність знайти грошові кошти. Деякий час ОСОБА_6 їздив по місту з поліцейськими та телефонував знайомим та родичам з метою знайти кошти. Приблизно о 14:00 ОСОБА_6 надійшли кошти у розмірі 2000,00 гривень від ОСОБА_7 , після чого останній перестав виходити на зв`язок. У зв`язку з потребою зняти з картки грошові кошти ОСОБА_6 разом із поліцейськими поїхали на ринок по вул. 23 вересня у м. Полтава. Поліцейські забрали мобільний телефон у ОСОБА_6 та наказали йти до найближчого банкомату та взяти грошові кошти з банківської картки. Підійшовши до банкомату хлопець зняти грошові кошти не зміг через технічні помилки та повернувся до автомобіля. Після чого один із співробітників поліції скориставшись мобільним телефоном ОСОБА_6 через мобільний додаток "Монобанк" перевів кошти у розмірі 2000,00 гривень з банківської картки останнього на іншу банківську картку. Потім направились до "суботнього авторинку" з метою чекати матір хлопця, яка повинна була передати залишок грошових коштів. Приблизно через 40 хвилин, не дочекавшись матір ОСОБА_6 , поліцейські відвезли останнього на Південний залізничний вокзал м. Полтави, де наказали хлопцю вийти з автомобіля. Поліцейські поїхали, а ОСОБА_6 ще приблизно 30 хвилин чекав матір, дочекавшись яку розповів про вищевикладені обставини (а.с.109-111).

Зі змісту наданих позивачем пояснень вбачається, що він 15.03.2022 року перебував на добовому чергуванні у складі мобільної групи СПДН разом з капітаном поліції ОСОБА_4 та капітаном поліції ОСОБА_5 на службовому автомобілі Шкода Рапід, д.н.з. НОМЕР_3 . Близько 14-00 ОСОБА_1 разом із колегами зустрілись з поліцейськими з відділення поліції № 1 ПРУП для перекуру. Яким чином біля поліцейських опинилися двоє підозрілих осіб (один з яких був неповнолітній ОСОБА_10 ) ОСОБА_1 не пам`ятає. ОСОБА_1 зателефонував матері неповнолітнього з власного номеру мобільного телефону та повідомив, що її син перебуває у м. Полтава. Матір ОСОБА_10 повідомила, що приїде до м. Полтава разом з батьком та забере сина. ОСОБА_10 повідомив, що у м. Полтаві просто гуляє, заборонених речей при собі не має. ОСОБА_1 за допомогою бази даних ІТС ІПНП неповнолітнього не перевіряв, чи перевіряв хтось з поліцейських він не пам`ятає. Потім, мобільна група отримала виклик щодо домашнього насильства, та за згодою неповнолітнього, так як матір останнього їде до м. Полтави, посадили його у службовий автомобіль та поїхали на виклик. Де в цей час знаходився інший хлопець та його ім`я ОСОБА_13 не пам`ятає. В той час як колеги ОСОБА_1 обслуговували виклик, поліцейський був з неповнолітнім ОСОБА_10 . Після обслуговування виклику поліцейські поїхали до вул. 23 вересня у м. Полтаві з метою чекати мати неповнолітнього. Через деякий час, не дочекавшись матір ОСОБА_10 , відвезли хлопця на Південний залізничний вокзал м. Полтави, щоб останній сів на потяг та поїхав додому. Будь - яких розмов щодо отримання неправомірної вигоди не було, щодо наркотичних речовин ОСОБА_1 нічого не відомо. Жодних протоколів не складалось, поліцейське піклування не здійснювалось (а.с.106-107).

Колегія суддів зазначає, що Наказом Міністерства внутрішніх справ від 08.02.2019 №100 відповідно до статей 60, 214 Кримінального процесуального кодексу України, статті 12, пункту 5 частини першої статті 23, статті 26 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 7 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, а також з метою вдосконалення ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затверджено Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі по тексту - Порядок №100).

Вказаний Порядок №100 регулює ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції (далі - органи (підрозділи) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - заяви (повідомлення)) з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІТС ІПНП).

Відповідно до пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку №100 поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів даної справи вбачається, що в порушення наведених вище норм Порядку №100 позивач не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, що у подальшому призвело до уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

При цьому, з матеріалів даної справи вбачається, що, зокрема, позивач не вчинивши дій, які вимагаються від поліцейського приписами Порядку №100, останній, разом з іншими поліцейськими, утримував в службовому та особистому автомобілі протягом декількох годин ОСОБА_6 (неповнолітній) та ОСОБА_7 без відповідного реагування на підозру щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів. Зі змісту наданих позивачем пояснень у ході дисциплінарного провадження вбачається, що поліцейське піклування не здійснювалося та інших протоколів не складалося.

Оскільки події 15.03.2022 року жодним чином не були зафіксовані поліцейськими Полтавського РУП, 30 березня 2022 року дисциплінарною комісією про такий факт було повідомлено за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", та в подальшому зареєстровано до ІТС ІПНП (ЄО) відділення поліції №1 за №2082. Розгляд вищевказаного звернення було доручено працівникам відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП. За результатами перевірки особи причетні до незаконного обігу наркотичних засобів встановлені не були.

Отже, неможливість встановлення осіб за результатом розгляду вказаного звернення є фактично наслідком непрофесійності дій, зокрема позивача.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком дисциплінарної комісії відповідача про можливість застосування, зокрема, до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку внаслідок порушення вимог пункту 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, підпунктів 1, 2 ч. 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ, пунктів 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, що виразилося у неповідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, що призвело до неможливості встановлення причетних до нього осіб метою їх притягнення до відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано саму суть, наказу Порядку №100, що повідомлення про виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, за скороченим номером 102 та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції можливе лише при умові наявності таких обставин, які б свідчили про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, а відсутність таких обставин не вимагає здійснювати такі повідомлення, що прямо узгоджуються зі змістом наведеного наказу, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, як такі, що ґрунтуються на особистих припущеннях скаржника, які протирічять матеріалам даної справи, оскільки з урахуванням вже наведених вище висновків, позивач, повинен був повідомити за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів. При цьому, не вчинивши вказаних дій, поліцейські, зокрема, позивач, продовжували утримувати ОСОБА_6 (неповнолітній) та ОСОБА_7 , що підтверджується матеріалами даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що зважаючи на об`єктивні обставини були відсутні підстави для повідомлення керівництво про скоєне правопорушення, оскільки його ознак не вбачається, є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеному вище.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було безпідставно проігноровано той факт, що Наказ №100 не являється зобов`язуючим підзаконним нормативно-правовим актом, а лише регламентує порядок і процедуру реєстрації, оформлення та руху відповідних заяв лише при умові виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, то колегія суддів відхиляє наведені посилання, як необґрунтовані, оскільки як вже зазначалося вище, приписи п.п.1 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII зобов`язують поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Порядок №100 регулює ведення, зокрема, в територіальних (відокремлених) підрозділах поліції єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, а тому відповідно є обов`язковим для його дотриманням позивачем. Також, зі змісту листа начальника ПРУП ГУНП в Полтавській області від 27.04.2022, адресованого начальникові УГІ ГУНП в Полтавській області вбачається, що з особовим складом ПРУП ГУНП в Полтавській області було проведено додаткові заняття з вивчення вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції, Закону №580-VIII, Правил №100, а також попереджено, що в разі нехтування співробітниками даних вимог будуть притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, щодо посилання скаржника на те, що утримання ОСОБА_6 (неповнолітнього) та ОСОБА_7 було викликано здійсненням заходів щодо організації допомоги останнього, його матері, та виключно з метою організації безпеки вказаного неповнолітнього, оскільки останній був не місцевий, то колегія суддів наведені посилання відхиляє, оскільки не вбачається необхідності надання згаданої допомоги, з урахуванням обставин даної справи, особі, яка вже досягла 16 років і має право на вільне пересування в денний час доби. Крім того, з урахуванням приписів ст.41 Законом №580-VIII у поліцейських, у т.ч. позивача, були відсутні підстави для застосування заходів поліцейського піклування.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що відповідач посилається на іншу підставу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме на факт того, що поліцейські, серед яких був і позивач, ОСОБА_1 , "незаконно", на протязі декількох годин утримували у двох автомобілях: у службовому транспортному засобі "Шкода Рапід" та у особистому транспортному засобі Рено Меган, ОСОБА_6 (неповнолітнього) та ОСОБА_7 , що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки доведеним є факт, що у службовому транспортному засобі "Шкода Рапід", в якому постійно знаходився і позивач 15.04.2022 року, перебував лише неповнолітній ОСОБА_6 , і підстави його перебування належним чином вмотивовані в позовній заяві, з посиланнями на приписи п.1 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", то колегія суддів відхиляє наведені доводи скарги, оскільки факт неповідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, при фактичному утриманні вказаних осіб з метою їх перевірки, підтверджується матеріалами службового розслідування, поясненнями осіб опитаних у ході службового розслідування, а факт утримання ОСОБА_6 (неповнолітнього) фактично підтверджується самим позивачем.

При цьому, з висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 16.04.2022 та із витягу із наказу ГУНП в Полтавській області від 18.04.2022 №430 вбачається, що об`єктивно підтвердити або спростувати в рамках службового розслідування факти незаконного затримання неповнолітнього поліцейськими Полтавського РУП ГУНП не є можливим у зв`язку із відсутністю на момент завершення службового розслідування доказів (документів), які б підтверджували факт таких дій, тобто встановлення наявності або відсутності таких фактів можливо лише в рамках кримінального провадження.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що ГУНП в Полтавській області, як відповідач, упереджено зазначає, що під час особистого огляду неповнолітнього ОСОБА_2 та повнолітнього ОСОБА_3 працівниками поліції було виявлено наркотичні речовини, а саме, порошок білою кольору, але цей факт не підтверджується будь - якими належними та допустимими доказами, а також доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції обминув той факт, що відповідач не надав належних й допустимих доказів відносно ОСОБА_1 , як позивача по справі, про факт висування усної вимоги щодо надання неправомірної вигоди у сумі 6000 грн., а посилання виключно на твердження зацікавлених осіб не може бути такими доказами, а відтак і підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів поліції, то колегія суддів вважає наведені доводи та посилання такими, що жодним чином не впливають на вирішення даної справи, з урахуванням вже наведеного вище, оскільки підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було саме те, що останній в порушення наведених вище норм Порядку №100 не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, тобто звільнення відбулося (обґрунтовано) з інших підстав ніж ті, які вказує скаржник. Крім того, з матеріалів даної справи (з висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 16.04.2022 та з витягу із наказу ГУНП в Полтавській області від 18.04.2022 №430) вбачається, що об`єктивно підтвердити чи спростувати в рамках службового розслідування факти отримання поліцейськими неправомірної вигоди від осіб за не притягнення до відповідальності, неможливо у зв`язку з відсутністю на момент завершення службового розслідування доказів (документів), які б достовірно підтверджували факт таких дій, встановити наявність або відсутність таких фактів можливо лише в рамках кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем, як поліцейським, не було вчинено винних дій, що призвели до порушення законодавства України, підзаконних нормативно-правових актів чи норм Дисциплінарного статуту Національної поліції чи прав і свобод перевіряємих під час його патрулювання громадян, а його твердження не спростовані жодними належними та допустимими доказами, а судом першої інстанції було безпідставно проігноровано незаконність застосування дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП і подальшого його звільнення зі служби в Національній поліції, а також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував незаконність застосування дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП і подальшого звільнення позивача зі служби в Національній поліції, є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду у даній справі.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування пункт 2 наказу начальника ГУНП в Полтавській області "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 430 від 18 квітня 2022 року; визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП в Полтавській області "По особовому складу" № 196 о/с від 30 квітня 2022 року про звільнення позивача зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а тому вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в цій частині вимог.

Оскільки вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу начальника ГУНП в Полтавській області "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 430 від 18 квітня 2022 року; визнання протиправним та скасування наказ начальника ГУНП в Полтавській області "По особовому складу" № 196 о/с від 30 квітня 2022 року про звільнення позивача зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що похідні вимоги позивача про поновлення на посаді старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з 01 травня 2022 року; стягнення з ГУНП в Полтавській області суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2022 року по день фактичного поновлення на службі, не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, було доведено правомірність його рішень, які є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Правові підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, відсутні.

Оскільки, відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивач не був службовою особою, який у значенні вказаного вище Закону займав відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 по справі № 440/4579/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 23.01.2023 року