Справа № 440/6158/22
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/6158/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просив:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до трудової книжки позивача запису про його звільнення;

- зобов`язати Полтавську обласну прокуратуру у графі 3 трудової книжки позивача зробити запис шляхом внесення до запису за №17 додаткового запису наступного змісту "звільнений з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області";

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 20.06.2022 № 205к, яким скасовано наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 07.09.2021 №913к про поновлення позивача на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області;

- поновити позивача на посаді, з якої останнього звільнено, з 21.06.2022;

- стягнути з Полтавської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток, починаючи з квітня місяця 2022 року по дату винесення судового рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавська обласна прокуратура про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 55/.

03.08.2022 представником позивача подано клопотання про розгляд справи №440/6158/22 за правилами загального позовного провадження /а.с. 58-59/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи №440/6158/22 за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено перейти до розгляду справи №440/6158/22 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.09.2022 /а.с. 60/.

Протокольною ухвалою суду від 07.09.2022 відкладено судове засідання на 28.09.2022, з огляду на задоволення клопотання представника позивача /а.с. 81/. Протокольною ухвалою суду від 28.09.2022 продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено судове засідання до 12.10.2022 /а.с.89/. Протокольною ухвалою суду від 12.10.2022 закрито підготовче провадження, перейдено до розгляду справи по суті, призначений розгляд на 09.11.2022 /а.с. 101/. Протокольною ухвалою суду від 09.11.2022 відкладення судове засідання до 07.12.2022, з огляду на задоволення клопотання представника позивача /а.с. 192/.

07.12.2022 до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог від 02.12.2022, згідно з якою просить:

- зменшити розмір позовних вимог шляхом залишення без розгляду позовних вимог, а саме: пунктів 4, 5, 6 прохальної частини адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 20.06.2022 №205к, яким скасовано наказ керівника керівника Полтавської обласної прокуратури від 07.09.2021 №913к про поновлення позивача на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області; поновлення ОСОБА_1 на посаді, з якої останнього звільнено, з 21.06.2022; стягнення з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку, починаючи з квітня місяця 2022 року по дату винесення судового рішення;

- уточнити формулювання пункту 3 прохальної частини позову ОСОБА_1 , виклавши його у новій редакції, а саме: "зобов`язати Полтавську обласну прокуратуру у графі 3 трудової книжки ОСОБА_1 зробити запис шляхом внесення до запису за №17 додаткового запису наступного змісту: "звільнений з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на підставі постанови Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №440/500/21, рахуючи звільнення з дати прийняття рішення Верховним Судом від 19.05.2022".

Протокольною ухвалою суду від 07.12.2022 задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву в судовому засіданні до 14.12.2022 /а.с. 201/.

У наданому відзиві на заяву про уточнення про уточнення позовних вимог представник Полтавської обласної прокуратури просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Зазначив, що відповідно до пункту 2.26 Інструкції встановлено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону /а.с. 204-207/.

У судовому засіданні 14.12.2022 представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про уточнення від 02.12.2022, представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Протокольною ухвалою суду від 14.12.2022 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження /а.с. 208/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 02.12.2022 в частині залишення позовної заяви без розгляду задоволено; адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 20.06.2022 № 205к, яким скасовано наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 07.09.2021 №913к про поновлення позивача на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, поновлення позивача на посаді, з якої останнього звільнено, з 21.06.2022, стягнення з Полтавської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток, починаючи з квітня місяця 2022 року по дату винесення судового рішення, залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що підлягають розгляду по суті позовні вимоги про:

- визнання протиправною бездіяльність Полтавської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до трудової книжки позивача запису про його звільнення;

- зобов`язання Полтавську обласну прокуратуру у графі 3 трудової книжки позивача зробити запис шляхом внесення до запису за №17 додаткового запису наступного змісту "звільнений з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на підставі постанови Верховного Суду від 19.05.2022 у справі 440/500/21, рахуючи звільнення з дати прийняття рішення Верховним Судом від 19.05.2022".

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19.11.2020 № 32 враховуючи що позивач за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 60 балів, що є менше встановленого прохідного балу (70) для успішного складання іспиту, він не допускається до проходження іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички та припиняє участь в атестації. У зв`язку з цим позивач неуспішно пройшов атестацію.

На підставі вказаного рішення наказом керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 1147к звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, яку він обіймав тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, основного працівника ОСОБА_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.12.2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі №440/500/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2021, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 1147к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, яку він обіймав тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, основного працівника ОСОБА_2 , на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.12.2020. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області з 31.12.2020. Стягнуто з Полтавської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2020 по 22.04.2021 в розмірі 70636,80 грн з відрахуванням обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання цього рішення суду керівником Полтавської обласної прокуратури видано наказ від 07.09.2022 №913к про скасування наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1147к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області з 30.12.2020; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області з 31.12.2020.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 зроблено запис №16, відповідно до якого запис за №15 визначено як недійсний. Також зазначено: "Поновлено на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області".

Водночас, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс Генерального прокурора та Полтавська обласна прокуратура звернулися з касаційними скаргами, у яких, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просили їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №440/500/21 касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Полтавської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №440/500/21 в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . У решті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №440/500/21 залишено без змін.

З огляду на вищезазначені обставини, керівником Полтавської обласної прокуратури видано наказ від 20.06.2022 №205к про скасування наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 07.09.2021 №913к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області. Підстава: постанова Верховного Суду України від 19.05.2022 у справі №440/500/21.

Після прийняття цього наказу до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис №17 наступного змісту: "Запис за №16 є недійсним".

Позивач, не погодившись із бездіяльністю Полтавської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до трудової книжки позивача запису про його звільнення, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з статтею 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110, (далі за текстом - Інструкція) трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 05.01.1993, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

Згідно з пунктом 2.26 Інструкції записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений в зв`язку з прогулом без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України".

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. Наприклад, трудовий договір з працівником припиняється у зв`язку із скороченням штату працівників 10.10.1993 є останнім днем його роботи. У трудовій книжці працівника має бути зроблений запис: у графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.93), у графі 3 записується: "Звільнений за скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України", у графі 4 зазначається дата і номер наказу (розпорядження) про звільнення.

Як зазначено вище, постановою Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №440/500/21 касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Полтавської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №440/500/21 в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . У решті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №440/500/21 залишено без змін.

На підставі зазначеної постанови, керівником Полтавської обласної прокуратури видано наказ від 20.06.2022 №205к про скасування наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 07.09.2021 №913к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області.

Водночас, оспорюваний запис № 17 зроблено на підставі наказу від 20.06.2022 № 205к, який за текстом тільки скасовує наказ від 07.09.2021 № 913к, виданий на підставі рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які пізніше скасовані Верховним Cудом, і не може містити записів про звільнення, оскільки касаційною інстанцією встановлено, що наказ від 24.12.2020 № 1147к про звільнення ОСОБА_1 виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відсутні підстави для його скасування та задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді прокурора місцевої прокуратури.

Таким чином, фактично запис № 15 про звільнення ОСОБА_1 наказом керівника обласної прокуратури від 23.12.2020 № 1147к є чинним. Підстава звільнення позивача із посади не змінена. У зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави зазначати інші підстави звільнення позивача.

Отже, внесення до трудової книжки ОСОБА_1 запису змісту "звільнений з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на підставі постанови Верховного Суду від 19.05.2022 у справі 440/500/21, рахуючи звільнення з дати прийняття рішення Верховним Судом від 19.05.2022" не буде відповідати змісту наказу та фактичним обставинам.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність Полтавської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до трудової книжки позивача запису про його звільнення.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовні вимоги щодо зобов`язання Полтавську обласну прокуратуру у графі 3 трудової книжки позивача зробити запис шляхом внесення до запису за №17 додаткового запису наступного змісту "звільнений з посади прокурора Чутівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на підставі постанови Верховного Суду від 19.05.2022 у справі 440/500/21, рахуючи звільнення з дати прийняття рішення Верховним Судом від 19.05.2022" є похідними від вищевказаної основної позовної вимоги.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні основної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Полтавської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до трудової книжки позивача запису про його звільнення, то і відсутні підстави для задоволення похідної вимоги позивача.

При цьому, відповідачем здійснений неповний запис у трудовій книжці позивача, оскільки в наказі керівника Полтавської обласної прокуратури від 20.06.2022 №205к зазначена підстава: постанова Верховного Суду України від 19.05.2022 у справі №440/500/21.

З огляду на вищенаведене, спірний запис № 17 у трудовій книжці позивача повинен бути наступний: "Запис за №16 є недійсним. Підстава: постанова Верховного Суду України від 19.05.2022 у справі №440/500/21".

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" у теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, у якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, у якій опинився позивач після порушення.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Полтавську обласну прокуратуру у графі 3 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 зробити запис шляхом внесення до запису за №17 додаткового запису наступного змісту: "Підстава: постанова Верховного Суду України від 19.05.2022 у справі №440/500/21".

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стало здійснення неповного запису у трудовій книжці позивача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя, 7, м. Полтава, Полтавська область,36000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Полтавську обласну прокуратуру у графі 3 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 зробити запис шляхом внесення до запису за №17 додаткового запису наступного змісту "Підстава: постанова Верховного Суду України від 19.05.2022 у справі №440/500/21".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна