Справа № 500/8485/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/8485/21 пров. № А/857/15939/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року (ухвалене у м. Тернополі у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження суддею Баб`юком П. М.) в адміністративній справі № 500/8485/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення перерахунку основного розміру пенсії на підставі виданої оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо непроведення перерахунку та виплати йому пенсії з урахуванням довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 16.04.2021 № 5к/вих./7.2/2513 та від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976, виготовлених на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 500/3452/20;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 16.04.2021 №5к/вих./7.2/2513 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі № 500/3452/20, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України вiд 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено до ГУ ПФУ в Тернопільській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та на 01.01.2020 для проведення перерахунку основного розміру пенсії, проте відповідач повідомив про те, що підстав для перерахунку пенсії немає.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії із 01.04.2019 з урахуванням Довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі Довідки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, його оскаржив позивач, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи та положенням чинного законодавства, а тому просить скасувати рішення в цій частині та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні даного позову, порушив одну із засад судочинства, закріплену ст. 29 Конституції України обов`язковість судового рішення, принцип безсторонності та презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень (статей 72, 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), визначив підставу правомірності оскаржуваного рішення відповідача, не аргументуючи, з яких підстав не було взято до уваги оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення, видану Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у якій чітко вказано, що така видана на виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що не відповідає дійсності твердження суду першої інстанції про те, що не встановлено зміну розміру грошового забезпечення працівників Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у січні 2020 року, що є обов`язковою передумовою для виникнення у відповідача обов`язку перерахунку пенсії з 01.02.2020, оскільки при порівнянні відомостей з виданих довідок чітко видно зростання посадового окладу і всіх видів складових грошового забезпечення при використанні такої розрахункової величини як прожитковий мінімум станом на 01.01.2020.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №500/8485/21 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

У постанові Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що грошове забезпечення військовослужбовців станом на 01.01.2020 слід визначати із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

У той же час, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976, апеляційний суд висновував, що зазначене у вказаній довідці грошове забезпечення позивача розраховано з 50 % мінімальної заробітної плати, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (в цьому випадку - 2020 року).

При цьому, текст постанови апеляційного суду не містить аналізу змісту зазначеної довідки та відповідного розрахунку. Фактично, якщо у довідці № 5к/вих./7.2/6976 від 27.09.2021 грошове забезпечення позивача розраховане з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, то він має право на перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки.

Отже, з`ясування зазначеної обставини є ключовим питанням для правильного вирішення цього спору.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі і призначено до апеляційного розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі № 500/3452/20 зобов`язано Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до ГУ ПФУ в Тернопільській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме:

довідку про розмір грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку основного розміру пенсії із 01 квітня 2019 року та

довідку про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня 2020 року) відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку основного розміру пенсії із 01 лютого 2020 року.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції виготовило позивачу довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача (супровідний лист № 5к/вих./7.2/2513 від 16.04.2021), в якій вказано основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019 за відповідною (аналогічною) посадою, його останній штатній посаді.

Також на виконання вказаного рішення суду Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції виготовлено позивачу довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, (супровідний лист від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976), в якій вказано розмір грошового забезпечення який міг би становити станом на 01.01.2020 за відповідною (аналогічною) посадою, його останній штатній посаді.

Вказані довідки скеровані направлено до ГУ ПФУ в Тернопільській області та позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення такого перерахунку на підставі зазначених довідок, проте відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку посилаючись на відсутність підстав.

Не погоджуючись з такими діями відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог щодо перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976, суд першої інстанції виходив з того, що він не встановив зміни розміру грошового забезпечення позивача, а сам факт оформлення Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 із наведеним формулюванням про те, що розмір грошового забезпечення міг би становити певні складові, не може бути безумовною підставою для здійснення перерахунку пенсії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704, у яких у вигляді таблиці зазначено відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням залежно від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 до пункту 4 Постанови № 704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 не приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі за № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Тому позивач вважає, що з дня набрання законної сили рішенням у цій справі діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін.

Тобто, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 і пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, але не менше 50 % мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року. Відтак, у випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.

При цьому колегія суддів зауважує, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774-VІІІ), який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII були чинними як на дату прийняття Постанови № 704, так і станом на 29 січня 2020 року, неконституційними не визнавалися.

За таких обставин, з урахуванням положень пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ і п.4 Постанови КМ України № 704 з 29.01.2020, а саме: з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18, у позивача виникли правові підстави для визначення грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, у зв`язку із збільшенням суми прожиткового мінімуму, який враховується при визначенні розміру посадового окладу та інших складових, в яких застосовується розмір прожиткового мінімуму.

Колегія суддів зазначає, що представником позивача адвокатом Дарморіс О. М. з метою встановлення обставини щодо застосування розрахункової величини при визначенні грошового забезпечення позивача у довідці від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976 надіслано до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції запит в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На цей запит Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надало відповідь від 31.10.2022 № 5к/вих./7.2/6796 з якої видно, що при виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, розмір посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням обчислювався, виходячи із величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020.

Враховуючи наведене та те, що у довідці від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976 грошове забезпечення позивача розраховане з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що він має право на перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки.

Пунктом 23 Порядку № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Пунктом 24 Порядку № 3-1 передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно- правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

За результатами аналізу зазначених положень колегія суддів дійшла висновку про те, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість відповідач не довів правомірності своїх дій у спірних правовідносинах. Колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в період судового розгляду справи не надав суду ні відзиву на позовну заяву, ні відзиву на апеляційну скаргу із обґрунтуванням правомірності непроведення ним перерахунку пенсії позивача на підставі довідки, виготовленої на виконання рішення суду.

Відтак, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача, оскільки такі підстави виникли з часу набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18 та з часу набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якими визнано протиправними і нечинними п. п. 1, 2, 6 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, ухвалено з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених в ньому, обставинам справи, тому наявні підстави для скасування такого рішення в цій частині.

Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).

Судом встановлено, що позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 908 грн, за подання апеляційної скарги - судовий збір в сумі 1362 грн, а за подання касаційної скарги - 1452,80 грн що підтверджується наявними у справі квитанціями.

Враховуючи, що суд першої інстанції при частковому задоволенні позову стягнув з бюджетних асигнувань відповідача 454 грн судових витрат зі сплати судового збору, а суд апеляційної інстанції після направлення касаційним судом справи на новий розгляд задовольнив позов позивача повністю, то необхідно стягнути з бюджетних асигнувань відповідача ще 3722 (908+1362+1452,80=3722) 454 = 3268,80 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в адміністративній справі № 500/8485/21, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 5к/вих./7.2/6976 від 27.09.2021, виготовленої на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 500/3452/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 27.09.2021 № 5к/вих./7.2/6976, виготовленої на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 500/3452/20 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.201 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в адміністративній справі № 500/8485/21 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: 47521, Тернопільська область, Тернопільський район, с.Шибали, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 3268 (три тисячі двісті шістдесят вісім) грн 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин