Справа № 200/11287/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року Справа№200/11287/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1) про:

- визнання протиправним та скасування рішення №0500-1520-8/13961 від 08 червня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року період навчання у ПТУ №2 м. Тюмені та включити період відбування покарання позбавлення волі у «ЯЦ №34/1 Виправна колонія №1 (м. Тюмень), Тюменська область до загального трудового стажу за період з 15 квітня 1985 року по 16 березня 1993 року;

- зобов`язання повторно розглянути заяву №4952 від 24 травня 2021 року про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням від 08 червня 2021 року № 0500-1520-8/13961 у призначенні пенсії було відмовлено та не зараховано до загального страхового період навчання та період відбування покарання.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки період навчання позивача підтверджується атестатом. Період відбування покарання також може бути зарахований до загального страхового стажу, оскільки таке право передбачене законодавчими актами, які діяли на час відбування покарання та які діють на даний час.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

20 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що при розгляді поданих позивачем документів, було виявлено, що період навчання з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року перетинається з періодом відбування покарання з 15 квітня 1985 року по 16 березня 1993 року та потребує уточнення щодо денної форми навчання. Оскільки уточнюючої довідки не надано, підстави для зарахування періоду навчання до страхового стажу відсутні. Крім того, відповідно до вимог законодавства, чинного на період відбування позивачем покарання, такий період не зараховується до трудового стажу, крім випадків, передбачених у законі, зокрема, за рішенням суду.

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року відкладено підготовче засідання, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, зобов`язано відповідача надати суду: належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача; належним чином засвідчену копію заяви позивача від 24 травня 2021 року № 4952 про призначення пенсії за віком разом з усіма доданими до неї документами; належним чином засвідчену копію рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 24 травня 2021 року № 4952.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкладено до підготовче засідання, зобов`язано позивача надати суду довідку про заробіток для обчислення пенсії від 10 листопада 2017 року № 4150/8.

26 листопада 2021 року до суду надійшли пояснення, у яких представник позивача зазначив, що позивач має можливості надати суду довідку про заробіток для обчислення пенсії від 10 листопада 2017 року № 4150/8, оскільки вона помилково зазначена у позовній заяві.

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року до участі у справі у якості другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-2).

15 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача-2, в якому представник заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії, управлінням було прийнято рішення про відмову у її призначенні. До загального трудового стажу не зараховано період навчання позивача, оскільки період навчання з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року перетинається з періодом відбування покарання з 15 квітня 1985 року по 16 березня 1993 року та потребує уточнення.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року підготовче засідання було відкладено.

Ухвалою суду від 13 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

08 лютого 2022 року розгляд справи перенесено на 01 березня 2022 року.

У зв`язку із введенням на території України військового стану, судове засідання у справі, призначене на 01 березня 2022 року, не проводилось.

Судове засідання у справі призначено на 14 год. 15 хв. 24 січня 2023 року.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

Так, відповідно до положень статті 205 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

24 травня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 травня 2021 року у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Період навчання з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року не зараховано до страхового стажу, оскільки зазначений період перетинається з періодом відбування покарання з 15 квітня 1985 року по 16 березня 1993 року та потребує уточнення.

Про відмову у призначенні пенсії позивачу було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 червня 2021 року №0500-1520-8/13961 та листом від 29 червня 2021 року № 5944-5280/П-15/8-0500/21.

Як вбачається з розрахунку стажу позивача, період з 03 квітня 1985 року по 10 жовтня 1985 року зарахований до його страхового стажу. Період з 11 жовтня 1985 року по 16 березня 1993 року (в межах спірних правовідносин) не зарахований до страхового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок№ 22-1).

Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. д ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 8 Порядку час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається з атестату № 783 від 20 червня 1991 року, ОСОБА_1 01 вересня 1990 року поступив до професіонально-технічного училища №2 м. Тюмені та 20 червня 1991 року закінчив повний курс за професією електромонтер по обслуговуванню електрообладнання 3 розряду.

На переконання суду, ці докази є належними та достатніми для підтвердження періоду навчання, що виключає необхідність надання уточнюючих довідок, а тому посилання відповідача-2 у спірному рішенні на необхідність уточнення періоду навчання є помилковими.

Обґрунтовуючи правомірність не зарахування періоду навчання до страхового стажу, відповідач-2 у спірному рішенні також посилався на те, що період навчання позивача перетинається з періодом відбування покарання.

Судом встановлено, що у період з 15 квітня 1985 року по 16 березня 1993 року позивач відбував покарання в місці обмеження волі, а отже суд погоджується з відповідачем-2 що період навчання та період відбування покарання перетинаються.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 59 Виправно-трудового кодексу України, чинного на момент відбування позивачем покарання, у виправно-трудових установах для засуджених, які не мають повної загальної середньої освіти, утворюються середні загальноосвітні школи. Засуджені, які відбувають покарання у виховно-трудових установах і навчаються в них, підручниками, зошитами та письмовим приладдям забезпечуються безкоштовно.

Для засуджених віком до сорока років, які не мають робочої професії, за якою вони можуть бути працевлаштовані у даній виправно-трудовій установі, обов`язковою є підготовка на курсах професійного навчання на виробництві.

Отже, чинним на момент відбування позивачем покарання законодавством передбачалось право особи на навчання.

Враховуючи викладене та те, що як вбачається з розрахунку стажу, до страхового стажу не зараховано частково період відбування покарання, а саме з 11 жовтня 1985 року по 16 березня 1993 року, відповідач безпідставно не зарахував період навчання позивача до страхового стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду відбування покарання, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, згідно розрахунку стажу, період відбування покарання частково з 15 квітня 1985 року по 10 жовтня 1985 року зарахований до страхового стажу, проте період з 11 жовтня 1985 року по 16 березня 1993 року не зарахований до страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії взагалі не містить відомостей про розгляд, зарахування чи не зарахування відповідачем періоду відбування покарання позивача, конкретних підстав для не включення такого періоду, не містить також пропозиції щодо надання необхідних документів.

Зазначене свідчить про недотримання відповідачем-2 принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до п. «а» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, крім іншого: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 50 Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 23 грудня 1970 року (який діяв на час відбування кримінального покарання позивачем, та зупинив свою дію з 01 січня 2004 року) роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Після втрати чинності зазначеним кодексом, а саме 01 квітня 2004 року, набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Статтею 50 Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 23 грудня 1970, який діяв на час відбування кримінального покарання позивачем, та зупинив свою дію з 1 січня 2004 року, передбачено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується.

Відповідно до частин 2, 4 статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, особи, яким до відбування покарання призначена пенсія, підлягають державному пенсійному забезпеченню на загальних підставах. Час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що достатньою та необхідною правовою підставою для зарахування до страхового стажу особи, який враховується при призначенні їй пенсії, періоду відбування покарання у відповідному закладі обмеження чи позбавлення волі є наявність сукупності двох умов: 1) підтвердження трудового стажу особи відповідною довідкою; 2) сплата страхових внесків протягом такого періоду.

Згідно положень абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Разом з тим, ані трудова книжка позивача, ані надані ним до матеріалів справи довідки не містять відомостей щодо здійснення позивачем трудових функцій під час відбування покарання та, відповідно, сплати страхових внесків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відовідачем-2 правомірно не зараховано до страхового стажу позивача період відбування покарання у «ЯЦ №34/1 Виправна колонія №1 (м. Тюмень), Тюменська область з 11 жовтня 1985 року по 31 травня 1990 року та з 20 червня 1991 року по 16 березня 1993 року, оскільки у зазначений період позивач не здійснював трудових функцій, не сплачував страхових внесків та не проходив навчання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 квітня 2018 року у справі № 211/3009/17 та 11 грудня 2018 року справа № 326/1422/16-а (2-а/326/40/2016).

Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправним та скасування рішення №0500-1520-8/13961 від 08 червня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком, проте, як встановлено судом за результатами розгляду справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 травня 2021 року у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Таким чином, саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 травня 2021 року безпосередньо впливає на порушені права позивача.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та змінити обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 травня 2021 року.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.

Як встановлено судом за результатами розгляду справи, відповідачем-2 безпідставно не зараховано до загального страхового стажу позивача період навчання позивача з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувавши до його загального страхового стажу період навчання у ПТУ №2 м. Тюмені з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1, судові витрати у розмірі 454 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 травня 2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 24 травня 2021 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його загального страхового стажу період навчання у ПТУ №2 м. Тюмені з 01 вересня 1990 року по 20 червня 1991 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 24 січня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко