Справа № 607/19052/22
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2023 Справа №607/19052/22

Провадження №2-а/607/28/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6308323 від 21.12.2022, якою притягнуто, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6308323 від 21.12.2022 його притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зокрема, йому ставиться у провинну те, що він21.12.2022 о 01 год. 08 хв. в м.Тернопіль, вулиця Підволочиське шосе, керуючи транспортним засобом марки Suzuki Grand Vitara реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі руху, без мети повороту чи розвороту, чим порушив п.11. ПДР Порушення розташування Т/З на проїзній частині.

Позивач зазначає, що він, як водій, відзначається особливою уважністю та беззастережно дотримується всіх правил дорожнього руху, та вважає, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства та є такою що підлягає скасуванню.

Так, підставою та рішенням для зупинки авто працівниками поліції, може стати лиш порушення правил дорожнього руху, а притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з тим, правил дорожнього руху він не порушував, однак працівники поліції все таки склали спірну постанову, без належних на те доказів. Зокрема, графа оскаржуваної постанови: «до постанови додаються …» містить лише вказівку на нагрудну камеру працівника поліції, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення водієм адміністративного правопорушення.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові зазначено порушення водієм п.11 ПДР України, однак не вказано підпункту порушення, так як п. 11 ПДР України «РОЗТАШУВАННЯ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ НА ДОРОЗІ» має 14 підпунктів, а тому інспектор поліції мав конкретизувати якого саме підпункту відбулось порушення ПДР. Отже, при ухваленні постанови інспектор має вказати, який конкретно пункт ПДР порушила особа, узгоджується з Постановою ВС №537/2088/17 від 15.05.2019.

На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

17.01.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки візуальна інформація матеріалів відео фіксації відображає факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а також хід розгляду справи про адміністративне правопорушення. Просить направити справу на новий розгляд до УПП в Тернопільській області ДПП.

23.01.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий позивачем ОСОБА_1 , згідно якого відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у відзиві на позов, не надав достатніх, належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх дій, зокрема, до відзиву не додано доказів фіксуванням факту нібито вчинених ним правопорушень. Так, у графі оскаржуваної постанови: «до постанови додаються…» інспектором зазначено, що додається «відео з НК 473323», а до відзиву на позов додано ще два відеофайли з автомобільного відеореєстратора. При цьому першому відео з відеореєстратора взагалі не можливо встановити номерний знак автомобіля, що рухається. у Вказане, свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення. Окрім цього, працівник патрульної поліції, який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем. Як вбачається з доданого відповідачем відео з НК, на зауваження водія, що відеодоказ має бути наданий із сертифікованих пристроїв працівник поліції проявляє упередженість в спілкуванні та стверджує, що суд не буде брати до уваги, звідки це відео було завантажене, а також про те, що йому байдуже щодо сертифікації пристрою, покликаючись на ст. 40… Також працівник наголошує про некомпетентність водія, про те, що «заберуть автомобіль». Поводить себе так, що зовсім не викликає повагу до поліції і готовність співпрацювати. При цьому, Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями. Також відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, а саме, працівники поліції не повідомив про закінчення етапу з`ясування обставин справи та перехід до розгляду справи. Крім того, в даній справі було заявлене клопотання щодо надання права на правничу допомогу водієм, однак працівником поліції не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. На підставі викладеного просив позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Окрім цього у заяві повідомив, що докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 21.12.2022 інспектором УПП в Тернопільській області ДПП Чабак В.В. була винесена постанова серії ЕАР №6308323 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21.12.2022 о 01 год. 00 хв. в м. Тернопіль, вулиця Підволочиське шосе, керуючи транспортним засобом марки Suzuki Grand Vitara реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі руху, без мети повороту чи розвороту, чим порушив п.11 ПДР Порушення розташування Т/З на проїзній частині.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери інспектора поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керуючи транспортним засобом марки Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 , на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі руху, без мети повороту чи розвороту, чим порушив п.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З преамбули спірної постанови серії ЕАР №6308323 від 21.12.2022 судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ним п. 11.2 ПДР України.

За змістом п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Оглядом відеозапису з автореєстратора патрульного автомобіля долученого представником відповідача до матеріалів справи встановлено, що 21.12.2022 позивач керував транспортним засобом Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку та здійснював випередження патрульного автомобіля, після чого продовжив рухатись в лівій смузі руху, без мети вчинення подальших маневрів.

Зазначене підтверджує обставини зазначені в постанові серії ЕАР №6308323 від 21.12.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

З приводу посилань позивача на те, що відеозйомка здійснювалась не сертифікованим пристроєм, а на власний мобільний телефон поліцейського, то суд такі до увагу не бере та звертає увагу, що відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія може бути встановлений відеореєстратор.

Як вбачається з долученого відеозапису, такий здійснював за допомогою автомобільного відеореєстратора марки «70mai».

Також, на відеозаписі з нагрудних камер відеоспостереження вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 продемонструвати йому відеозапис на якому зафіксовано вчинення ним адміністративного правопорушення, однак ОСОБА_1 заперечував з приводу даного відеозапису, обґрунтовуючи це тим, що відеозапис здійснено не на сертифікований пристрій.

Разом з тим, суд зауважує, що Інструкцією на яку посилається позивач, передбачено перелік пристроїв на яку можна здійснювати відео зйомку, що у було дотримано в даному випадку працівниками поліції, оскільки така здійснювалась на автомобільний відеореєстратор марки «70mai». При цьому вказана інструкція не містить заборони, демонструвати відзнятий на автореєстратор відеозапис на інших пристроях, в тому числі і на мобільному телефоні.

З приводу того, що на першому відеозаписі не можливо встановити номерний знак автомобіля, що рухається, то суд зазначає наступне.

Так, відповідачем долучено до матеріалів справи два відеозаписи з автореєстратора, які разом є безперервними, зокрема відеозапис під назвою «Левунь 1» розпочинається із 00 год. 42 хв. 39 сек. та на ньому зафіксовано, як транспортний засіб Suzuki Grand Vitara здійснює випередження поліцейського автомобіля, після чого продовжує рух у лівій смузі для руху на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, вказаний відеозапис закінчується на 00 год. 43 хв. 14 сек.. В свою чергу відеозапис під назвою «Левунь 2» розпочинається із 00 год. 43 хв. 15 сек. та на ньому зафіксовано, що працівники поліції рухаються за транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, який випередив їх та який продовжує рухатись у лівій смузі для руху, в подальшому після проїзду перехрестя із круговим рухом, працівники поліції подали вимогу про зупинку транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, після зупинки якого чітко проглядається номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо посилань позивача на те, що працівником поліції не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, то суд такі до уваги не бере, оскільки як зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер відеоспостереження працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 передбачені законом права та обов`язки, у тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, разом з тим, ОСОБА_1 не вчиняв жодних спроб скористатись такою допомогою, а наполягав на тому, щоб працівники поліції забезпечили його безоплатною правовою допомогою, проте ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язку працівників поліції забезпечувати особам, які притягуються до адміністративної відповідальності безоплатну правову допомогу.

Жодних обмежень ОСОБА_1 у можливості реалізувати роз`яснене йому право на отримання правової допомоги із відеозапису не вбачається.

Окрім цього, негативна на думку позивача поведінка працівника поліції та не повідомлення ОСОБА_1 про закінчення етапу з`ясування обставин справи та перехід до розгляду справи, не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт вчинення, позивачем ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, при дослідження змісту оскаржуваної постанови судом з`ясовано, що при зазначені пункту Правил дорожнього руху України, працівником поліції вказано лише «п. 11», проте не уточнено підпункт пункту 11 ПДР України.

Відтак, інспектор, який складав оскаржувану постанову серії ЕАР №6308323 від 21.12.2022 в порушення вимог ст. 283 не в повному обсязі дослідив матеріали справи та не повно зазначив норму, яку порушив ОСОБА_1 , що позбавляє можливості суд прийняти обґрунтоване рішення, що б відповідало вимогам закону.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що судом встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак при винесенні постанови не було дотримано вимог ст. 283 КУпАП суд вважає, що постанову необхідно скасувати, однак надіслати справу до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд, під час якого мають бути забезпечені усі права особи та прийняте рішення, що б відповідало вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. в дохід держави, відтак суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України з відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 248,10 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6308323 від 21.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати, а матеріали справи надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 248 гривень 10 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено 25.01.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області, адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддяН. Р. Кунець