Справа № 359/5987/22
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/5987/22
Провадження № 2-а/359/11/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Івковій А.Л.,

за участі представника відповідача - Савоника Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2022 до Бориспільського міськрайонного суду надійшов вище зазначений адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕАР №5835669 від 01.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.1-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 01 вересня 2022 року керувала транспортним засобом марки «Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Київський шлях у м.Борисполі, приблизно о 14-40 год. її автомобіль був зупинений інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Борисполі Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області Загородньою О.Г. та в якості підстави зупинки їй було повідомлено про проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофора. Інший інспектор, який не представився, не надав їй для ознайомлення службове посвідчення, показав позивачу відео з особистого мобільного телефона, де нібито її автомобіль проїжджає пішохідний перехід на червоний сигнал світлофора. Зазначає, що лише після цього їй повідомлено про початок розгляд справи про адміністративне правопорушення, проте не зазначено статтю КУпАП, також повідомлено про її право скористуватися правами, проте не зазначено, якими саме. Тобто не роз`яснено її права та обов`язки, тобто порушено порядок розгляду справи. Зазначає, що після надання письмових пояснень, в яких зазначено про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, її незгоду з самим фактом порушення, а також про неналежність наданого доказу в обґрунтування факту скоєння нею адміністративного правопорушення, їй вручено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. Позивач вважає, що склад правопорушення недоведений, а постанова про

адміністративне правопорушення підлягає скасуванню. Зокрема зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додаються відео б/к 475734, 475281, відеореєстратор, пояснення, проте для ознайомлення їй був наданий доказ, який містився на особистому телефоні інспектора. Звертає увагу, що законом не передбачено використання особистих мобільних телефонів для фіксації порушень правил дорожнього руху. З цих підстав вважає, що до постанови взагалі не додано жодного доказу скоєння позивачем правопорушення. Також вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором не були взяті до уваги мої пояснення, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення була виготовлена раніше, ніж її пояснення.

Ухвалою від 08.09.2022 було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 13-14).

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2022 за клопотанням позивача Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції було залучено як співвідповідач у справі.

21.10.2022 до суду надійшов відзив, поданий представником Департаменту патрульної поліції (а.с.27-31), за змістом якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, зазначає, що зі змісту позовної заяви можливо зробити висновок, що позивач не заперечує що він керував транспортним засобом, в той же час він не згодний з фактом правопорушення вказаного поліцейським та зазначає що йому не повністю роз`яснено його права згідно статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. На думку представника відповідача вказані твердження є сумнівними, оскільки на бланку постанови, які позивач отримав на місці зупинку, зі зворотного боку надруковано повний текст зазначених статей. Ознайомлення позивача з наявними відеозаписами та долучений до матеріалів справи його пояснення у письмовому вигляді беззаперечно свідчить про те шо поліцейський доклав максимум зусиль та створив належні умови для реалізації прав особи. Також зазначає, що на відеозаписі 2022_0901_142713_1_1 та 2022_0901_143013_1 з відеореєстратора встановленого в службовому авто, зафіксовано як автомобіль позивача здійснює рух на заборонний червоний сигнал світлофора, який встановлений перед пішохідним переходом позначеним відповідною дорожньою розміткою і дорожніми знаками 5.38.1 «Пішохідний перехід». Вказує, що патрульний автомобіль, вимушено, розпочав переслідування транспортного засобу, та що водій автомобіля виконав вимогу про зупинку подану службовим авто та зупинився біля правого краю проїзної частини, і подальше спілкування фіксувалося на бодікамери поліцейських. Разом із з цим зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження та матеріали справи надійшли до відповідача 14.10.2022 та зареєстровані відділом документального забезпечення за вх. №6741, тобто через 44 доби після події, в той час, як відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII наказу Міністерства Внутрішніх Справ України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018№ 1026 року, зберігається протягом 30 діб.

У судовому засіданні представник відповідача Савонік Д.В. повністю підтримав викладені у відзиві заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання з проханням розгляд справи здійснювати без її особистої участі (а.с.21).

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, надані сторонами відеозаписи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч. 3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що 01.09.2022 о 15:18:33 інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль старшим лейтенантом поліції Загородньою Ольгою Геннадіївною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАР № 5835669, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

За змістом постанови 01.09.2022 о 14:29:16 в м. Бориспіль вул.Київський шлях, 67, керуючи транспортним засобом («Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 ) проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. п. 8.7.3 «е» ПДР, - Порушення проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий або два червоних миготливих сигнали, забороняють рух (а.с. 8).

Так, відповідно до п. 8.7.3. е) Правил дорожнього руху, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення серед інших про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту та правил користування засобами транспорту (частина 2 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268КУпАП.

За змістом п. 5, 9 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (п.5) .

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п.9).

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів закріплені ст.252 КУпАП.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, за змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі одержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 3 цієї статті постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, за змістом оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додаються відео б/к 475734, 475281, відеореєстратор, пояснення (а.с.8).

Разом із з цим, як визнано відповідачем, на відеозаписах з бодікамер (б/к 475734, НОМЕР_2 ), які не можуть бути надані суду через сплив визначеного строку їх зберігання, не міститься доказів факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а виключно запис з моменту початку спілкування з водієм після її зупинки.

Переглядом відеозапису з відеореєстратору, зокрема зазначених файлів №№ 2022_0901_142713_1_1 та 2022-10-18_12-30-43 встановлено, що на них зафіксовано момент, коли на регульованому пішохідному переході, позначеному відповідною дорожньою розміткою і дорожніми знаками 5.38.1 «Пішохідний перехід» напроти будівлі «McDonalds» (м.Бориспіль, вул.Київський шлях, 67), автомобілі проїжджають пішохідний перехід на заборонні «жовтий» та «червоний» сигнали світлофору, в тому числі автомобіль білого та темних кольорів. Номерні знаки цих автомобілів відеозапис не відображає, як марку чи модель автомобілів. Після того, як ці автомобілі продовжують рух та зникають з поля зору камери відеореєстратора, автомобіль, в якому він встановлений (службовий автомобіль поліції), розпочинає рух по вулиці Київський шлях в напрямку м.Києва. При цьому вищезазначені автомобілі зникають з поля зору камери відеореєстратора. По мірі наближення до найближчого регульованого перехрестя камера відеореєстратора фіксує рух автомобілів, які повертають (виїжджають) на та з другорядної вулиці, що перетинає вулицю Київський шлях. Відстань від службового автомобіля, в якому встановлений відеореєстратор, на якій відбувається цей рух, також не дає можливості візуально ідентифікувати ці автомобілі (зокрема їх марку, модель та номерний знак). Суд звертає увагу, що наданий відповідачем відеозапис переривається та продовжується в іншому файлі 2022_0901_143013_1, на якому зафіксовано, автомобіль, в якому встановлений відеореєстратор (службовий автомобіль поліції), наближається до перехрестя з вулицею Головатого, перед яким на «червоний» сигнал світлофора зупинилися автомобілі, один з яких марки «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому здійснив поворот праворуч на вулицю Головатого та зупинився біля правого краю проїзної частини вулиці.

Як визнано сторонами зазначений автомобіль «Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на вул.Головатого на вимогу працівників поліції увімкнення проблискового маячка та спеціального звукового сигналу.

З переглянутого відеозапису, зробленого позивачем на місці зупинки, встановлено, що на ньому зафіксована частина її спілкування з працівниками поліції, зокрема момент, коли інспектор поліції чоловічої статі демонструє водію частину відеозапису, на якому автомобіль темного кольору проїжджає регульований пішохідний перехід (вул.Київський шлях, 67) на «червоний» сигнал світлофора та в поясненнях підтверджує, що це відео з відеореєстратора службового автомобіля, перенесене на його власний мобільний телефон. В цей же час інший інспектор поліції (не виключно ОСОБА_2 , яка винесла оскаржувану постанову) запитує щодо завершення складання водієм письмових пояснень, а також пропонує підійти ознайомитися з КУпАП.

На жодному з наданих сторонами відеозаписів не зафіксовано, як відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення. Разом із з цим, в своїх письмових поясненнях, які були складені та сфотографовані водієм - позивачем ОСОБА_1 на місці зупинки 01.09.2022 до, або близько 15:25 год. (а.с.9), копія яких також долучена до відзиву (а.с.35), зазначено наступне: «01.09.2022 приблизно о 14-30 мене було зупинено інспектором і повідомлено про скоєння мною порушення без посилання на статтю КУпАП, а саме проїзд на червоне світло світлофору. В якості доказу було надано відео на телефоні інспектора. Я заперечила проти належності доказу, а також проти самого факту скоєння правопорушення».

Крім того, в оскаржуваній постанові (а.с.8) в графі: «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено», - водієм ОСОБА_1 зазначено: «роз`яснено не повністю».

Ці зауваження в постанові, а також відповідь позивача, зафіксована на наданому позивачем відеозаписі на пропозицію інспектора ознайомитися з КУпАП, свідчать про те, що позивач була обізнана про зміст положень КпАП, зокрема зі ст.268 КУпАП настільки, щоб зробити вищезазначене зауваження щодо неповного роз`яснення їй прав.

Разом з цим, ця обставина не може бути підставою для недотримання інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено порядку, в тому числі щодо роз`яснення собі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав та обов`язків, визначених ст.268 КУпАП.

Посилання на ту обставину, що повний перелік таких прав наведений на зворотній стороні бланку постанови, яка вручається водію під підпис після винесення такої постанови, слід визнати необґрунтованими і такими, що не відповідають вищенаведеним вимогам «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», а також загальним вимогам щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що містяться у ст. 279 КУпАП.

Крім того, зважаючи на вимоги щодо доказування правомірності прийнятого рішення, а також вищенаведені вимоги ст.ст.245,251,280 КУпАП, інспектором поліції не взято до уваги пояснення водія позивача ОСОБА_1 яка заперечувала проти вчинення адміністративного правопорушення, тобто не визнавала факту проїзду регульованого пішохідного переходу на заборонний «червоний» сигнал світлофора, а також проти належності та допустимості наданого відеозапису.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що, не зважаючи на те, що позивач фактично висловлювала зауваження на дії інспектора патрульної служби та не визнавала факту вчинення нею адміністративного правопорушення, інспектором не отримано належних і допустимих доказів, які б такий факт підтверджували, та без будь-яких належних і допустимих доказів, інспектор поліції дійшла висновку, що позивачем порушено ПДР України, і таким чином, в порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин прийняла рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

При цьому, зазначений в постанові та наданий суду відеозапис з відеореєстратора, як встановлено в судовому засіданні, не може вважатися таким належним і достатнім доказом, оскільки через відстань, на якій проводилася зйомка, неможливо ідентифікувати зображений на ньому автомобіль, а також через відсутність безперервного відеозапису та безпосереднього переслідування транспортного засобу службовим автомобілем патрульної поліції, не можливо зробити висновок, що зупинений працівниками поліції автомобіль, це саме той транспортний засіб, водієм якого порушено правила дорожнього руху.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Пунктом 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачено обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд також враховує, що строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст.38 КУпАП сплинули, а отже, зважаючи на вимоги п.7 ст.247 КУпАП, відповідно до якої адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, повернення справи для повторного розгляду справи ( у тому числі з метою збирання доказів) слід визнати недоцільним.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст. ст. 247, 288, 293 КУпАП, а також враховуючи положення ч.2 ст. 9, ч.3 ст.286 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Судові витрати, які підлягають відшкодуванню по справі не значаться. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплати судового збору підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 74-77, 122, 123, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії Серії ЕАР №5835669 від 01 вересня 2022 року, винесену інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду,або через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24.01.2023.

Суддя І.В. Муранова-Лесів