Справа № 420/14836/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи, призначити та виплачувати пенсію по інвалідності, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просив суд:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення від 13.09.2022 № 92 Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області () про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984.

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984, період з 08.05.1984 по 15.05.1986 проходження строкової військової служби, період з 01.09.1982 по 01.06.1984 навчання у № 15 торгово-кулінарному технічному училищі Вірменської РСР м.Ленінакана, період з 01.09.1988 по 21.06.1993 навчання у Одеському технологічному інституті харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова.

(3). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03.08.2022 пенсію по інвалідності.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач вважає, що у нього достатньо страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності, а неврахування періодів роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984 є необґрунтованим, суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Представник позивача звертає увагу, що законодавець поклав обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення всіх періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням цього стажу. Трудове законодавство України не передбачає обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку її заповнення.

При цьому, у трудовій книжці позивача усі записи зроблені у відповідності до вимог Інструкцій та містять інформацію про прийняття на роботу та звільнення із зазначенням номеру та дати відповідних наказів, містять підписи керівників підприємств та печатки. Щодо нечіткості відтиску печатки на титульній сторінці трудової книжки позивач зазначає, що даний відтиск печатки зроблений у 1984 році, тому з часом міг втратити чіткість та первинний вигляд, а тому: неврахування записів трудової книжки з таких причин є безпідставним.

Крім того, позивач вважає, що до його страхового стажу слід зарахувати період проходження військової служби, що склав 2 роки та 7 днів, період навчання у № 15 торгово-кулінарному технічному училищі Вірменської РСР м. Ленінакана, що склав 1 рік 9 місяців та у Одеському технологічному інституті харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова, що склав 4 роки 9 місяців 20 днів.

(б) Позиція Відповідача

22.11.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник відповідача звернув увагу, що обов`язок подання документів на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, законодавством покладено саме на заявника, а пенсійний орган, який здійснює розгляд заяви, лише наділений правом для виконання покладених на нього завдань отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку. Таким чином, відповідач вважає, що позивач відповідно до встановленого порядку не вчинив необхідних дій для реалізації своїх прав на отримання належних йому сум пенсійних виплат.

Представник зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 27.08.1984 НОМЕР_2 , оскільки на її титульній сторінці нечіткий відтиск печатки, що не дає можливість ідентифікувати організацію, що оформлювала трудову книжку.

ІІІ Процедура та рух справи

24.10.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 533130.

07.09.2022 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії по інвалідності.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем та прийнято спірне рішення № 92 від 13.09.2022.

У даному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж заявника становить 9 років 06 місяців 17 днів. При цьому, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984, оскільки на титульній сторінці трудової книжки нечіткий відтиск печатки. Для зарахування періодів роботи за трудовою книжкою необхідно надати уточнюючі довідки, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 27.08.1984 позивач:

№№ 1-2 позивач відповідно до Наказу № 184 від 01.03.1982 прийнятий на роботу різноробочим 2 розряду на Ленінаканську прядильну фабрику ім. С.Л. Лукашина та звільнений відповідно до Наказу № 292 від 08.06.1982;

№№ 3-4 позивач відповідно до Наказу № 1108 від 01.07.1982 прийнятий на фабрику бригадиром основного виробництва цеху на Ленінаканську прядильну фабрику ім. С.Л. Лукашина та звільнений відповідно до Наказу № 928 від 13.08.1984;

№№ 5-6 позивач відповідно до Наказу № 533 від 07.07.1986 прийнятий на роботу та призначений поваром IV розряду в столовій «Дієтична столова" мережевого ресторану "Об`єднання управління торгівлі" та звільнений відповідно до Наказу № 83 від 11.02.1987;

№№ 7-8 позивач відповідно до Наказу № 84 від 06.03.1987 прийнятий вантажником у відділ транспорту на Ленінаканську прядильну фабрику ім. С.Л. Лукашина та звільнений відповідно до Наказу № 887 від 05.08.1988;

№№ 9-10 позивач відповідно до Наказу № 45 від 26.07.1993 прийнятий помічником майстра волочильної ділянки в блок метизних цехів на Сталепроволочне виробниче об`єднання ім. Дзержинського (м. Одеса) та відповідно до Наказу № 57к від 30.09.1993 у зв`язку із припиненням діяльності ОСПО ім. Дзержинського переведений в Одеське орендне колективне підприємство "Стальметиз" ім. Дзержинського;

№№ 11-13 позивач відповідно до Наказу № 1-к від 01.10.1993 прийнятий по переводу помічником майстра волочильної ділянки в блок метизних цехів в Одеське орендне колективне підприємство «Стальметиз" ім. Дзержинського та відповідно до Наказу № 21к від 23.11.1993 переведений на посаду змінного майстра основного виробництва, відповідно до Наказу № 361 від 24.10.1996 звільнений по власному бажанню;

№№ 14-15 позивач відповідно до Наказу № 12-к від 05.08.1996 та 24.08.1997 прийнятий на посаду комерційного агента в комерційний відділ Спільного українсько-американського підприємства "РЕН» та відповідно до Наказу № 67-к від 19.08.1997 звільнений по скороченню штату;

№№ 16-17 позивач відповідно до Наказу № 18/08/22к від 18.08.2022 прийнятий на посаду охоронця в ТОВ "Спецпідрозділ "ТРОМ 7» та 02.09.2022 звільнений за власним бажанням відповідно до наказу № 02/09/22к від 02.09.2022.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі також - Закон №1058).

Відповідно до статті 11 Закону №1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

У відповідності до частини 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Як вже суд встановив, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 533130. На момент звернення до пенсійного органу вік позивача становив 57 років.

Таким чином, суд звертає увагу, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у випадку наявності у нього 14 років страхового стажу.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Так, у п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п. 3 Порядку №637.

Так, підставою для відмови у зарахуванні до стажу роботи, що враховується для призначення пенсії по інвалідності відповідач зазначив, що на титульній сторінці трудової книжки позивача НОМЕР_2 нечіткий відтиск печатки.

Суд зазначає, що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року за №58 (далі-Інструкції №58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Інструкції №58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції №58 встановлено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.6 пункту 2 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п.п. 2.11 та 2.12 Інструкції №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Також суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Разом з цим, суд звертає увагу також й на те, що відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача.

При цьому, суд не встановив недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки позивача, а тому на переконання суду її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначені обставини щодо нечіткості відтиску печатки, не можуть поза розумним сумнівом, позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що відтиск печатки на титульній сторінці трудової книжки позивача зроблений у 1984 році, а тому з часом міг втрати чіткість та первинний вигляд.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що рішення відповідача №92 від 13.09.2022, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності через те, що на титульній сторінці його трудової книжки НОМЕР_2 від 27.08.1984 нечіткий відтиск печатки є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 08.05.1984 по 15.05.1986 проходження строкової військової служби, період з 01.09.1982 по 01.06.1984 навчання у № 15 торгово-кулінарному технічному училищі Вірменської РСР м. Ленінакана, період з 01.09.1988 по 21.06.1993 навчання у Одеському технологічному інституті харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова суд звертає увагу, що не зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення та, як наслідок, відмови у призначенні пенсії по інвалідності, а тому не може бути предметом розгляду в судовому процесі за даною позовною заявою.

Більше того, суд зазначає, що відповідач разом із відзивом на позовну заяву надав до суду протокол розрахунку стажу позивача, відповідно до якого зараховані, в тому числі, наступні періоди:

- 08.05.1984 15.05.1986 Військова строкова служба;

- 01.09.1988 17.06.1993 Навчання у вищих/середн.НЗ.

Щодо періоду з 01.09.1982 по 01.06.1984 навчання позивача у № 15 торгово-кулінарному технічному училищі Вірменської РСР м. Ленінакана позивач надав до суду Диплом Г № 683588 від 01.06.1984 № 342. При цьому, доказів надання такого диплому по пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії по інвалідності матеріали справи не містять.

Таким чином, з огляду на висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, враховуючи обставини того, що у даному випадку позивачу було відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984, та відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності з підстав відсутності достатнього страхового стажу, то враховуючи приписи ст. 9 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.09.2022 для вирішення питання про призначення та здійснення нарахування й виплати позивачу пенсії по інвалідності, зарахувавши при цьому до загального страхового стажу періоди його роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984.

Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги належать до часткового задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат суд не здійснює.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення від 13.09.2022 № 92 Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1984.

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2022 про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду у даній справі.

5.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, адреса: 08500, Київська обл., місто Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, .

Суддя Оксана БОЙКО