Справа № 208/6721/21
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/6721/21
№ провадження 2-а/208/25/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Задьора В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янському адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», -

встановив:

Стислий виклад позовних вимог та позиції позивача.

03 серпня 2021 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом Управління патрульної поліції м. Кам`янське Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області в якому просить: поновити строки оскарження постанови ЕАН № 4115083 від 24.04.2021р. за ч.4 ст. 126 КУпАП; витребувати постанову або належним чином завірену її копію серії ЕАН № 4115083 разом з матеріалами розгляду адміністративної справи з ГУНП в Дніпропетровській області Кам`янське РУП; провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно мене за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення, постанову серії ЕАН № 4115083 - скасувати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 13.07.2021р. при ознайомленні з рішенням суду від 4 червня 2021р. по справі № 208/3668/21, яким справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, ОСОБА_1 , за ч.І ст.44-3 КупАП було закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, позивачу стало відомо про складання відносно нього 24.04.2021р. адміністративної постанови за ст.126 ч.4 КупАП, а саме за керування транспортним засобом особою яка позбавлена такого права керування. В рішенні суду зазначено, що відповідно до рапорту працівника поліції 24.04.2021р. було встановлено, що він, ОСОБА_1 керував ТЗ будучи особою, яка позбавлена права керування. З зазначеною постановою позивач категорично не згоден, оскільки під час складання даної постанови він не був присутній, копію постанови йому не надавалось, позивач звернувся з клопотання від 13.07.2021р. до Кам`янського РУП про надання копії постанови, але вона надана йому не була, про що уповноважена особа Кам`янського РУП зазначила у відповіді від 20.07.2021р. яку позивач фактично отримав лише 03.08.2021р., тому просить постанову скасувати, у зв`язку з тим, що по-перше: дана постанова була винесена без присутності позивача, як і складений протокол за ч.1 ст.44-3 КУпАП в цей же день, в той же час, справа № 208/3668/21 яка розглядалась у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська де суд вирішив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.І ст.44-3 КупАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто з порушенням норм чинного Законодавства, а також відомості даної постанови скоріш за все посилаються на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, однак дане рішення виносилось без присутності позивача та було скасоване Дніпровським апеляційним судом 25 травня 2021 року справа № 208/6462/20. По-друге: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, ці вимоги до позивача працівник поліції не застосував. Позивач звертає увагу на те, що згідно постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, він мав попередньо отримати повідомлення про позбавлення його водійського посвідчення, однак схожих повідомлень, розписок ним в будь-які органи державної влади не надавались, та оригінал водійського посвідчення у нього не вилучався, тобто він фактично користувався посвідченням водія державного зразка та при необхідності та на вимогу міг надати працівникам поліції, однак схожих законних вимог не було. Враховуючи, що постанова серії ЕАН № 4115083 від 24.04.2021р. за ч.4 ст. 126 КУпАП була винесена з порушенням вимог Закону та з посиланням на рішення Заводського районного суду яке в подальшому було скасоване Дніпровським апеляційним судом, позивач вважає постанову серії ЕАН № 4115083 незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи без його участі (а.с.21).

Позиція відповідача:

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у суд є законні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 серпня 2021 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом Управління патрульної поліції м. Кам`янське Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» (а.с.2-4).

03 серпня 2021 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями справу було передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.16).

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого Згідно положень ст..289 КУпАП в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

05 серпня 2021 року ухвалою судді Івченко Т.П. позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду із вказаним позовом, відкрито провадження в адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін (а.с.17-18).

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, - 6 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 1 дня з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження .

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в шість днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

У судове засідання позивач не з`явився, на офіційну електронну адресу суду направив 12.08.2021 року заяву в якій підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с.21).

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду 17.08.2021 року направив Відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, будь-яких інших заяв або клопотань на адресу суду з боку відповідача не надходило (а.с.23-25).

18.08.2021 року через канцелярію суду Відповідачем на адресу суду було направлено копію оскаржуваною поставно та супровідного листа, який оскаржувану постанову було направлено на виконання до Заводського ВДВС м. Кам`янське (а.с.31,32).

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАН № 4115083 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 24 квітня 2021 року, на позивача, ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. за те, що 24.04.2021 р. о 14:09:58 год. в м Кам`янське, по пр. Т.Шевченка № 29, ОСОБА_1 , керував автотранспортним засобом, автомобілем марки «AUDI II» JFZ 266, здійснив рух на забороняючий, червоний сигнал світлофору на перехресті пр. Т.Шевченка вул. Спортивна будучи позбавленим права керування транспортним засобом на 12 місяців згідно Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з Постанови № 208/3668/21 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.05.2021 року на позивача в той же день 24.04.2021 року було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки останні не мав при собі документу, що посвідчує особу, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

05.11.2020 року Постановою № 208/6462/20 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та стягнуто судовий збір.

16.11.2020 року Постанова № 208/6462/20 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року набрала законної сили.

25.05.2021 року Постановою судді-доповідача Дніпровського апеляційного суду, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

25.05.2021 року, постанова апеляційного суду набрала законної сили.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне право порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4115083 від 24.04.2021 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАМ № 3005689 від 20.08.2020 року, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду з захистом свого порушеного права.

Мотиви, з яких виходить суд, оцінка суду та застосовані норми права.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі заст. 126 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 4 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавленою права керування транспортними засобами, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху України, а саме водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.6 Порядку застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 р. № 956, Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу або особою, яка є належним користувачем транспортного засобу і відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Пунктом 7 вищевказаного порядку визначено, що поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що відсутні підстави для задоволення позову з огляду на таке.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що при винесенні постанови відповідачем були з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до вимог ст.77 КАС України відповідачем доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення. У той же час ОСОБА_1 заперечує вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, хоча доводи, викладені у позовній заяві, спростовуються належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2020 року Постановою № 208/6462/20 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та стягнуто судовий збір.

16.11.2020 року Постанова № 208/6462/20 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року набрала законної сили.

Не погодившись з вказаною Постановою від 05.11.2020 року, позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

25.05.2021 року суддя-доповідача Дніпровського апеляційного суду виніс Постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасував Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, того ж дня, 25.05.2021 року, постанова апеляційного суду набрала законної сили.

24.04.2021 року постановою серії ЕАН № 4115083 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на позивача, ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. за те, що 24.04.2021 р. о 14:09:58 год. в м Кам`янське, по пр. Т.Шевченка № 29, ОСОБА_1 , керував автотранспортним засобом, автомобілем марки «AUDI II» JFZ 266, здійснив рух на забороняючий, червоний сигнал світлофору на перехресті пр. Т.Шевченка вул. Спортивна будучи позбавленим права керування транспортним засобом на 12 місяців згідно Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Позивач в своєму позові посилається на те, що перед складанням постанови за ч.4 ст.126 КУпАП, він мав попередньо отримати повідомлення про позбавлення його водійського посвідчення, однак схожих повідомлень, розписок ним в будь-які органи державної влади не надавались, але це не відповідає дійсності та спростовується Постановою Дніпровського апеляційного суду 25.05.2021 року, а саме другим абзацом згори другої сторінки постанови, де зазначено, що обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 , вказує, що копію Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.11.2020 року про позбавлення його водійського посвідчення він отримав 11.03.2021 року, тому на час вчинення правопорушення 24.04.2021 року за ч.4 ст.126 КУпАП, позивач був достовірно обізнаний, що його позбавлено водійського посвідчення. (а.с.6).

Таким чином позивач не надав до суду належних доказів на підтвердження наявності у нього права керування транспортним засобом, оскільки на час вчинення 24.04.2021 року правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, згідно постанови № 208/6462/20 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року, яка 16.11.2020 року набрала законної сили, позивач, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на рік, про що він достовірно був обізнаний, що підтверджується Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.05.2021 року.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що під час складання оскаржуваної Постанови серії ЕАН № 4115083 від 24.04.2021 року він не був присутній та копію постанови йому не надавалось, також спростовується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме, як вбачається з Постанови № 208/3668/21 судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.05.2021 року на позивача в той же день 24.04.2021 року було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки він не мав при собі документу, що посвідчує особу, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, але при розгляді цієї справи в судовому засіданні позивач надавав пояснення, які відображені у другому абзаці на першій сторінці описової частині постанови, а саме, що 24.04.2021 року приблизно о 14.00 год., він керував автомобілем марки «Ауді» та був зупинений працівниками поліції по пр. Т.Шевченка, 29 в м. Кам`янське на порушення ПДР України, в ході спілкування з працівниками поліції …… посвідчення водія не надавав (а.с.11), таким чином позивач фактично визнає, що 24.04.2021 року приблизно 0 14.00 год. його зупинили працівники поліції за порушення ПДР України, а тому посилання позивача на те, що при складанні оскаржуваної постанови він був відсутній не знайшло свого підтвердження, крім того в оскаржувані постанові серії ЕАН № 4115083 від 24.04.2021 року є запис про те, що від підпису у постанові та отриманні її копії позивач ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на бодікамеру № 3. (а.с.32).

Доказів на спростування вказаної інформації, позивачем надано не було, що підтверджує вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Натомість інспектором поліції Демніченко Є.В. дотримано вимог статті 283 КУпАП, у фабулі оскаржуваної постанови викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, відповідач при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. Судом не встановлено порушень з боку інспектора вимог ст.278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Посилання позивача про порушення його право на захист також не знайшло свого підтвердження протягом судового розгляду.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, 24 квітня 2021 року о 14:09:58 год. в м Кам`янське, по пр. Т.Шевченка № 29, ОСОБА_1 , керував автотранспортним засобом, автомобілем марки «AUDI II» JFZ 266, будучи позбавленим права керування транспортним засобом на 12 місяців згідно Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2020 року, яка набрала чинності 16.11.2020 року та була чинна на момент вчинення правопорушення, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що і повинен нести адміністративну відповідальність.

Враховуючи наведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Розподіл судових витрат

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 126, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 3 ст. 243 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: Управління патрульної поліції ГУНП у Дніпропетровській області, , юридична адреса: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Троїцька площа, 2А.

Відповідач: Кам`янське РУП ГУНП в Дніпропетровській області, юридична адреса: 51900, місто Кам`янське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, № 7/42.

Суддя Івченко Т. П.