Справа № 200/2048/22
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року справа №200/2048/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 р. у справі №200/2048/22 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просила:

- визнати трудову книжку НОМЕР_1 від 09.08.1981 року та всі записи у ній дійсними;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.01.2022 року №51 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1981 року, період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1981 року та період догляду за дитиною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з моменту звернення до відповідача, тобто з 14.01.2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.01.2022 року № 51 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1981 року, період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1981 року та період догляду за дитиною. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з моменту звернення, тобто з 14.01.2022 року.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 на першій сторінці не виправлено дату її заповнення та не завірено належним чином, відсутній зв`язок між прізвищами, що виключає можливість встановити приналежність трудової книжки позивачці та прийняти до уваги дані цієї трудової книжки. Крім того, така ж ситуація з дипломом серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , Пенсійному фонду не надавалися документи, що підтверджують зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 14.01.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви було додано в тому числі диплом НОМЕР_6 від 30.06.1981 року, свідоцтва про розірвання та укладання шлюбу (без визначення ідентифікуючих реквізитів).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 02.02.1962 року при народженні позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач змінила прізвище на « ОСОБА_3 » у зв`язку з реєстрацією 13.03.1981 року шлюбу, актовий запис №835.

Згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1981 року за реєстраційним номером 3799 у 1979 році позивач за дошлюбним прізвищем « ОСОБА_2 » вступила до Жданівського технікуму радянської торгівлі і в 1981 році закінчила повний курс Жданівського технікуму радянської торгівлі по спеціальності товарознавство та організація торгівлі продовольчими товарами.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , 29.07.1985 року шлюб розірвано, актовий запис № 623, після розірвання шлюбу позивачу присвоєне дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому позивач уклала шлюб та змінила своє прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 ». Проте суд звертає увагу, що доказів укладання шлюбу, внаслідок якого позивач змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 » матеріали справи не містять.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 від 14.01.1989 року, після розірвання шлюбу 14.01.1989 року, актовий запис № 60 позивачу присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_10 позивачем змінено прізвище на « ОСОБА_5 » у зв`язку з укладенням 10.06.1993 року шлюбу, актовий запис № 421.

Відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1981 року, виданої на шлюбне прізвище « ОСОБА_3 », позивач у період з 01.09.1979 року по 01.07.1981 року навчалася у Жданівському технікумі радянської торгівлі. На першому аркуші трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1981 року наявні перекреслені прізвища « ОСОБА_3 », « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_4 », прізвище « ОСОБА_5 » не є закресленим. Окрім цього в трудовій книжці наявні записи щодо зміни прізвища на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_8 від 29.07.1985 року, НОМЕР_11 (без визначення дати), НОМЕР_10 від 10.06.1993 року. Дата заповнення трудової книжки 9 серпня 1981 року; цифра «9» потовщена шляхом неодноразового наведення чорнилом.

Рішенням від 21.01.2022 року № 51 відповідач відмовив в призначенні пенсії, оскільки на момент звернення позивач не має необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком. Визначено, що страховий стаж позивача складає 23 роки 03 місяці 23 дні.

При розрахунку пенсії за віком відповідачем не враховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1981 року, оскільки на титульному аркуші трудової книжки виправлена дата заповнення та не завірено відповідальною особою та відсутній зв`язок між прізвищами; також не враховано період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1981 року та період догляду за дитиною, так як відсутній зв`язок між прізвищами, а саме: « ОСОБА_2 »-« ОСОБА_3 ». Виходячи з наведеного страховий стаж позивача складає 23 роки 03 місяці 23 дні, що не є достатнім для призначення пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).

Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо доводів апелянта, що у трудовій книжці НОМЕР_1 на першій сторінці не виправлено дату її заповнення та не завірено належним чином, відсутній зв`язок між прізвищами, що виключає можливість встановити приналежність трудової книжки позивачці та прийняти до уваги дані цієї трудової книжки, суд зазначає наступне.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1981 року.

Щодо доводів апелянта, що подібна ситуація з дипломом серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , оскільки Пенсійному фонду не надавалися документи, що підтверджують зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно п. 2.28 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документи, передбачені розділом II цього Порядку, що підтверджують відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, дату та місце народження, походження особи, укладення шлюбу, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть особи, інші акти цивільного стану особи, наявність в особи інвалідності, право на пільги за соціальною ознакою, здобуття дітьми та учнями дошкільної та загальної середньої освіти, місце проживання (перебування) особи, подаються до органу, що призначає пенсію, у випадку, коли такі відомості відсутні або містять розбіжності в інформаційних системах, зазначених у підпункті 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» (далі - відповідні інформаційні системи).

Як вже було зазначено вище, згідно витягу № 8 від 25.01.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач змінила прізвище на « ОСОБА_3 » у зв`язку з реєстрацією 13.03.1981 року шлюбу, актовий запис №835.

Таким чином суд вважає, що витяг № 8 від 25.01.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища в достатній мірі вказує на правові підстави зв`язку прізвищ « ОСОБА_2 »-« ОСОБА_3 ».

Відповідно, за умови підтвердження зв`язку прізвищ « ОСОБА_2 »-« ОСОБА_3 », період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1981 року та період догляду за дитиною підлягають зарахуванню у страховий період роботи позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1981 року, період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1981 року та період догляду за дитиною та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з моменту звернення, тобто з 14.01.2022 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 р. у справі №200/2048/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 р. у справі №200/2048/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 січня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко