Справа № 380/3426/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Гулкевич І.З.

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/3426/22 пров. № А/857/17144/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 380/3426/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
10.02.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо не нарахування та невиплати надбавки як військовослужбовцю, який працював в умовах режимних обмежень у період з 01.01.2020р. -24.06.2021р.;

- зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку як військовослужбовцю, який працював в умовах режимних обмежень у період з 01.01.2020р. - 24.06.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум ;

- здійснити перерахунок та виплатити суму одноразової грошової допомоги при звільненні, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018-2021 років з урахуванням надбавки, як військовослужбовцю, який працював в умовах режимних обмежень з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати включити до розрахунку грошового забезпечення для призначення пенсії надбавку, як військовослужбовцю, який працював в умовах режимних обмежень, за період з січня 2020 - червень 2021 з врахуванням недоплаченої суми та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення перерахунку (донарахування) розміру пенсії за вислугу років з моменту її призначення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу за період з 01.01.2020р. - 24.06.2021р.

Також суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу за період з 01.01.2020р. -24.06.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

ч.1 ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України та в період з 01.01.2020р.-24.06.2021р. перебував на посаді заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З змісту копії допуску за формою 2 позивачу встановлено допуск до інформації зі ступенем цілком таємно, таємно.

02.01.2020р. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №4 ОСОБА_1 встановлено надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 15% від посадового окладу.

05.05.2021р. згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №39 позивачу у 2021 встановлено надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 15% від посадового окладу.

24.06.2021р. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 №121 (по стройовій частині) та наказом Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_6 Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.05.2021р. №175 майора ОСОБА_1 заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено з військової служби у запас відповідно до п.п. б (за станом здоров`я) п. 2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Із змісту наказу видно, що позивач грошову допомогу при звільненні за 2014-2021 роки отримав, грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій тривалістю 56 календарних днів за 2018, 2019, 2020 та 2021 роки отримав.

Крім цього, 24.06.2021р. Наказом №82 припинено доступ ОСОБА_1 до державної таємниці із ступенем секретності Цілком таємно
В вересні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про надання інформації про виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

15.09.2021р. ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №8890 повідомив позивача, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не видавався наказ відповідно до абз.1 п.3 розділу 11 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018р. №260, який є підставою для нарахування та виплати надбавки.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ Про державну таємницю (далі - Закон № 3855-ХІІ).

ч.1 ст.23 Закону України «Про державну таємницю» визначено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності особливої важливості, цілком таємно та таємно; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності цілком таємно та таємно; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності таємно, а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

ст.30 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 (далі - Положення)

п.1,п.2 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності особливої важливості, - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності цілком таємно, - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності таємно, - 10 відсотків.

Відповідно до п.5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

В п.6 Положення видно, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Виплата надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень здійснюється відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 (далі Порядок №260).

В п.1,п.2 розділу 11 Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям, яким надано доступ до державної таємниці та які виконують службові обов`язки в умовах режимних обмежень у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці відповідно до функціональних обов`язків, займаються розробкою, виготовленням, обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці, виплачується надбавка до посадових окладів.

Розмір надбавки військовослужбовцям (крім військовослужбовців режимно-секретних органів), які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється у відсотках до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації : відомості та їх носії, що мають ступінь секретності цілком таємно 15 відсотків.

Відповідно до п.3 розділу 11 Порядку №260 для виплати надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень, командир військової частини щорічно станом на 01 січня визначає наказом розмір надбавки відповідно до номенклатури посад військовослужбовців і працівників, зайняття яких потребує оформлення допуску до державної таємниці, за погодженням з режимно-секретним органом.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №4 від 02.01.2020р. ОСОБА_1 встановлено надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 15% від посадового окладу та №39 від 05.05.2021р. позивачу у 2021 встановлено надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 15% від посадового окладу.

Вказані вище накази є чинними, доказів їх оскарження та скасування апелянтом не надано суду.

Колегією суддів також встановлено, що в матеріалах справи наявні накази про виплату надбавок до посадових окладів у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці позивачу за період з 01.01.2020р. - 01.10.2020р.

У січні 2020р. ОСОБА_1 виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу (522,00 грн). (наказ №16 від 03.02.2020р.);

У лютому 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу (522,00 грн). (наказ №22 від 02.03.2020р.);

У березні 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу (522,00 грн). (наказ №28 від 01.04.2020р.);

У квітні 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 15% від посадового окладу (783,00 грн). (наказ №31 від 04.05.2020р.);

У травні 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу (522,00 грн). (наказ №36 від 01.06.2020р.);

У червні 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу (522,00 грн). (наказ №44 від 02.07.2020р.);

У липні 2020р.виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 15% від посадового окладу (783,00 грн). (наказ №50 від 03.08.2020р.);

У серпні 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу (522,00 грн).(наказ №58 від 02.09.2020р.);

У вересні 2020р. виплачена надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу (522,00 грн). (наказ №64 від 02.10.2020р.).

Проте, в даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу апелянта, що він, як суб`єктом владних повноважень не надав доказів та підстав виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10% замість встановлених наказами №4 від 02.01.2020р. та №39 від 05.05.2021р. у розмірі 15%.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що Накази ІНФОРМАЦІЯ_8 про виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за результатами роботи з документами, що містять державну таємницю з огляду на таке.

Факт, що відповідачем по справі не видавався наказ (накази) про встановлення і виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може свідчити про невиконання позивачем роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці і як наслідок невиплати цієї надбавки.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка була викладена у постановах від 25.04.2018р. у справі №802/74/15-а, від 07.05.2020р. у справі №813/2925/18, від 27.05.2020р. у справі №821/146/16 та від 28.01.2021р. у справі №240/229/20.

Крім того, робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у відповідному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до ст.30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 27.05.2020р. у справі №806/2056/18.

Крім того, суд вважає необґрунтованим доводи апелянта, що наявність допуску до державної таємниці у позивача під час проходження служби не тягне за собою обов`язку автоматично нарахувати та виплачувати надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, оскільки у випадку коли особа має відповідний доступ до державної таємниці і за умовами своєї професійної діяльності постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень.

Слід зазначити, що в даному випадку поняття "постійно" не залежить від кількості виготовлених такою особою документів (значної або незначної кількості), або часу витраченого на роботу з такими документами, інформацією, а головним критерієм в даному випадку є наявність відповідного допуску до державної таємниці та практична реалізація права на такий допуск відповідно до функціональних обов`язків посадовою особою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 380/3426/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 24.01.2023р.