Справа № 280/28/23
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

23 січня 2023 року Справа № 280/28/23 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Бойченко Ю.П., перевіривши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А)

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 24.02.2022 по 31.10.2022;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області додаткову винагороду за період з 24.02.2022 по 31.10.2022 у сумі 241 676, 78 грн.;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області відповідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплат» компенсацію, розраховану на грудень 2022 року, за своєчасно невиплачену додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у лютому - жовтні місяці 2022 року у сумі 43 678,08 грн. із утриманням податків та обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 09.01.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачу запропоновано у встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

18.01.2023 від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду (вх. №2894).

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що підставами його позову є невиконання відповідачем норм Порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, який затверджено наказом Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 №396. Зауважує, що до часу прийняття зазначеного Порядку він не міг оскаржувати бездіяльність відповідача через відсутність норм, які зобов`язували відповідача діяти по відношенню до позивача з метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Крім того, посилається на запровадження в Україні воєнного стану. Зауважує, що у березні та на початку квітня 2022 року Запорізька область зазнала просування регулярних військ Російської Федерації, що стало підставою для залучення всіх співробітників ТУ ССО у Запорізькій області до оборони міста Запоріжжя та недопущення просування військ як на об`єктах охорони - судах міста Запоріжжя та на окремих об`єктах, таких як блок-пост № 7 у період часу з березня до квітня 2022 року та охорона інших об`єктів для забезпечення оборони міста, які здійснювались на підставі бойового розпорядження військового командування у м. Запоріжжя під час дії воєнного стану, що підтверджується документами, поданими разом з цією заявою. Також, м. Запоріжжя з початку війни зазнало ракетних обстрілів, які призвели до руйнувань, які викликали перебої у електропостачанні, які відчули усі мешканці міста. Вважає, що наявність загрози здоров`ю, життю та безпеці у місті Запоріжжі до усунення обставин, які їх спричинили, є реальними підстави для поновлення строку звернення до суду. Наполягає на тому, що відмова у прийнятті судом позову до розгляду є не лише порушенням конституційного права позивача на звернення до суду, порушенням права на доступ до правосуддя відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а й, на думку позивача, є зрадою зі сторони держави, бо суд одна з гілок влади, яка повинна захищати права людини та своїми рішеннями відновлювати ці порушені права.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку звернення до суду із цим позовом суд виходить з наступного.

За приписами частин 1, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вже зазначалося судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 09.01.2023, звертаючись із даним позовом лише 03.01.2023 із позовними вимогами, які охоплюють період з 24.02.2022 по 31.10.2022, позивач пропустив місячний строк звернення до суду.

У відповідності до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.07.2021 у справі № 9901/89/21, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що позовні вимоги позивач обґрунтовує постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та зазначає, що з 24.02.2022 у співробітників Служби судової охорони виникло право на отримання додаткової винагороди. Вказану постанову офіційно опубліковано 28.02.2022.

Отже, вважаючи, що має право на отримання додаткової винагороди, та вважаючи, що відповідач її протиправно не нараховує та не виплачує, позивач не був позбавлений права звернутися до суду з позовною заявою, не очікуючи прийняття Порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, який визначає механізм виплати такої винагороди.

Тобто, та обставина, що Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану затверджено лише у жовтні 2022 року наказом Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 №396, не перешкоджала позивачу звернутися до суду за захистом своїх прав у визначений законодавством строк.

Щодо покликань позивача на запровадження в Україні воєнного стану слід зазначити, що введення воєнного стану, безумовно, повинно враховуватися судом при вирішенні питання про поновлення процесуального строку, встановленого законом. Разом з тим, ця обставина підлягає визнанню судом поважною причиною пропуску процесуального строку за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною, як того вимагає норма частини першої статті 121 КАС України. Питання поновлення процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Суд зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск процесуального строку, встановленого законом.

Натомість, посилання позивача на залучення співробітників Служби судової охорони до оборони м. Запоріжжя стосуються періоду березень-квітень 2022 року, а позовні вимоги охоплюють період з 24.02.2022 по 31.10.2022. Також, враховуючи зміни до ст. 233 КЗпП України строк звернення суд обчислює з 19.07.2022 (дати зміни нормативного регулювання питання звернення працівника до суду із позовом до роботодавця).

Крім того, надані позивачем копії наказів від 16.03.2022 №53/3 та від 14.04.2022 №56/6 не стосуються безпосередньо позивача, а взагалі співробітників Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області, тобто вони не підтверджують, що позивач постійно залучався до оборони м. Запоріжжя і ця обставина перешкодила йому звернутися до суду із дотриманням строків.

Також, суд враховує, що позовну заяву подано через систему «Електронний суд», що не потребувало особистої присутності позивача у приміщенні суду.

Посилання на перебої в електропостачанні суд також відхиляє, оскільки загальновідомою є та обставина, що такі перебої в м. Запоріжжі почалися з осені 2022 року; при цьому, як вже зазначалося, позовні вимоги охоплюють період з 24.02.2022 по 31.10.2022.

Стосовно посилань на те, що застосування судом строків звернення до суду порушує його конституційні права слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року у справі Уейт і Кеннеді проти Німеччини , пункт 43).

Отже, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, параграф 61).

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Отже, законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Аналогічні висновки висловив Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі №540/198/19.

Решта посилань (як то те, що територія України та Запорізької області піддаються ракетним обстрілам, що впливає на емоційний стан позивача та перешкоджає зосередитися на підготовці позову) носять суб`єктивний характер та, на думку суду, не є поважними.

Отже, суд доходить висновку, що позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Позивач не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Отже, наведені підстави пропуску строку звернення до суду є суб`єктивними, не підтверджені належними та достовірними доказами, а тому не можуть вважатися поважними.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 169, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави, вказані у клопотанні про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко