Справа № 380/10662/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10662/22 пров. № А/857/14647/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Хома О.П.), ухвалене у письмовому провадженні в м.Львові 19 вересня 2022 року у справі №380/10662/22 за позовом Приватного підприємства «Мегапромбудімпекс» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

05.08.2022 Приватне підприємство «Мегапромбудімпекс» (далі Підприємство) звернулось в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, просило визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №344710 від 22.02.2022 та №344711 від 22.02.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі №380/10662/22 позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе саме автомобільний перевізник. Суд першої інстанції вказав, що відповідно до вимог Правил №363 та Переліку №207 товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи підприємця. Суд першої інстанції зазначив, що складені за результатами габаритно-вагового контролю документами підтверджують, що фактична вага вантажу не перевищувала гранично допустимої ваги. Суд першої інстанції вказав, що відповідачем при зважуванні не враховано властивості вантажу, який перевозився позивачем, а саме щебінь, який є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Суд першої інстанції зазначив, що проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, на переконання суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко змінює форму та вільно переміщується під дією мінімальних сил. Суд першої інстанції також вказав, що оскаржувана постанова від 22.02.2022 №344710 винесена за невиконання припису №0360201, доказів обізнаності позивача з яким у матеріалах справи відсутні, що дає підстави стверджувати про позбавлення ПП «Мегапромбудімпекс» можливості оскаржити такий припис у разі незгоди. Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність постанови від 22.02.2022 №344710.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що саме відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові предмети якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення. Скаржник вказує, що законодавством України не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля. Скаржник зазначає, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Скаржник вважає, що позивачем не було вжито всіх від нього залежних заходів для недопущення господарського правопорушення, не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. Вважає, що постанова від 22.02.2022 №344710 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Також вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ПП «Мегапромбудімпекс» є юридичною особою, ідентифікаційний код 41275610, місцезнаходження: 79066, м. Львів, вул. Зубрівська, буд. 34Г, кв. 5, дата реєстрації 11.04.2017, видами діяльності якого, окрім іншого, є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

22.02.2022 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу:

- №344710, яким враховуючи те, що ПП «Мегапромбудімпекс» 21.01.2022 допущено невиконання приписів органів державного контролю, відповідальність за що передбачена абз.13 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 680 грн.;

- №344711, яким враховуючи те, що ПП «Мегапромбудімпекс» 21.01.2022 допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезені неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, відповідальність за що передбачена абз.15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн.

Не погоджуючись з вказаними постановами, вважаючи, що накладені адміністративно-господарські стягнення не відповідають фактичним обставинам справи та діючим нормам законодавства, Підприємство звернулось з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2344-III), відповідно до статті 34 якого автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Автомобільним перевізником відповідно до статті 1 Закону № 2344-III є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Так, порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Дотримання порядку проведення рейдової перевірки та наявність у відповідача повноважень щодо проведення такої позивач не оскаржує.

Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (пункт 20 Порядку №1567).

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що контролюючими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області 21.01.2022 на підставі графіку проведення рейдових перевірок та відповідно до направлення на перевірку №012809 від 17.01.2022 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

У місці розташування пункту габаритно-вагового контролю на ділянці дороги а/д М-30, км. 91+380, був зупинений для перевірки габаритно-вагових норм автомобіль марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 з причепом «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить на праві власності Підприємству.

Водій вказаного транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам наступні документи: посвідчення водія серія НОМЕР_3 , видане 30.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого напівпричепа марки «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_5 , товарно-транспортну накладну №ТН21-01-04.

За результатами перевірки складено: - акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №313615 від 21.01.2022, яким встановлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.15 частини 1 статті 60 цього ж Закону; - акт про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів №0054588 від 21.01.2022; - чек зважування транспортного засобу від 21.01.2022.

Відповідно до акта про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №313615 від 21.01.2022, під час перевірки транспортного засобу марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , згідно з чека зважування вага на вісь 2 становить 12240 кг, що на 11,2% більше допустимої норми перевезення.

Згідно з пунктом 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до акта про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 21.01.2022 №0054588, осьові навантаження автомобіля марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , фактично становили: вісь 1 7260 кг, вісь 2 12240 кг, вість 3 5480 кг, вісь 4 5840 кг, вісь 5 6070 кг. Повна маса транспортного засобу становила 36 890 тон.

Згідно з товарно-транспортною накладною від 21.01.2022 №ТН21-01-04 автомобілем здійснювалось перевезення щебеню загальною масою 24,900 т.

Відповідно до чека зважування від 21.01.2022 (талон 10) вага на ординарну вісь становить 12240 кг, що на 11,2% більше допустимої норми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №879), відповідно до підпункту 2 пункту 2 якого вимірюванням (зважуванням) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

До матеріалів справи долучено копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/146/4, чинне до 20.12.2022 на ваги автомобільні для зважування ДТЗ у русі №2128, яким проведено 21.01.2022 зважування транспортного засобу позивача.

При цьому, нормами чинного законодавства про автомобільний транспорт не передбачено обов`язкового пред`явлення водію транспортного засобу при здійсненні габаритно-вагового контролю документів щодо відповідності зважувальних приладів встановленим стандартам.

Відсутні відповідні графи для заповнення даних щодо зважувального обладнання, відповідність вагів, на яких здійснювалось зважування встановленим нормам, пройденим повіркам і у бланках Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Актів про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, які затверджені як додатки до нормативно-правових актів та формуються шляхом заповнення інформації у встановлених графах.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №879 у разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до Довідки №0074515 від 21.01.2022 за результатами вагового контролю навантаження на осі автомобіля марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , фактично становили: вісь 1 7260 кг, вісь 2 12240 кг, вість 3 5480 кг, вісь 4 5840 кг, вісь 5 6070 кг.

В позовній заяві обґрунтовуючи протиправність винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.02.2022 №344711 позивач вказує на те, що транспортний засіб марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , має 6 осей та відстань вимірюється між п`ятьма осями, що вбачається з долученої до позовної заяви фотографії. Позивач вказує, що при винесені оскаржуваної постанови від 22.02.2022 №344711 не взято до уваги другий талон зважування від 21.01.2021 о 11:18, відповідно до якого зважування було на 6 вісь транспортного засобу, а навантаження на кожну з 6 осей відповідало нормативним вимогам.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у напівпричепах існує такий механізм як підйомна вісь, суть якого полягає в тому, що у разі, якщо напівпричіп у загальній вазі не є надто завантаженим, то вказана вісь (шоста) підіймається, у зв`язку з чим переміщення здійснюватиметься на 5 осях, що і мало місце під час першого зважування та стало підставою для винесення оскаржуваної постанови №344711.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що питання залучення до перевезення шостої осі належить до компетенції особи, яка керує транспортним засобом. Суб`єкт контролю лише здійснює зважування транспортного засобу в стані, в якому такий був поданий перевізником до габаритно-вагового контролю, що і підтверджується інформацією зафіксованою у квитанції обревізованого ТЗ: вісь 1-5, швидкість 7км/год, час 11:05, режим динамічний.

В свою чергу покликання на наступне зважування цього ж ТЗ з залученням водієм до зважування ще й шостої осі: вісь 1-6, швидкість 5км/год, час 11:18, режим динамічний, як на підставу спростування невірності визначення типу ТЗ щодо кількості осей, не заслуговує на увагу з підстав викладених вище щодо технічних характеристик ТЗ і можливості на такі впливати за певних обставин особою, яка таким ТЗ керує.

Отже, суд апеляційної інстанції, на підставі досліджених документів доходить висновку, що обревізований ТЗ до зважування здійснював перевезення сипучого вантажу дорогами України з застосуванням п`яти осей, оскільки після зупинки суб`єктами контролю та пропозиції пройти габаритно-ваговий контроль подав ТЗ з застосуванням 5-ти осей об 11:05, і лише після виявлення перевищення навантаження на одинарну вісь згідно квитанції зважування, здійснивши залучення шостої осі, через тринадцять хвилин після першого зважування подав об 11:18 транспортний засіб до зважування, щоб спростувати свою протиправну поведінку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами відповідача, що навантаження на вісь (осьове навантаження) це тиск від сумарної маси транспортного засобу, який передається на поверхню дорожнього полотна колесами однієї осі. Розподіл ваги на кожну вісь нерівномірний, зазвичай задні осі навантажені сильніше, ніж передні. Тому для розрахунку навантаження на вісь використовуються спеціальні алгоритми або спеціалізоване вагове обладнання.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що аргументи відповідача щодо дотримання правил зважування та розрахунку навантаження на вісь співвідносяться з теоретичним розрахунком навантаження на вісь, виходячи з маси тягача, маси причепа та фактичної маси вантажу, а також з розрахунку того, що 25% від загального навантаження припадає на тягач, а 75% на причіп (https://vis.ua/ua/kak-opredelit-nagruzku-na-os-avtomobilya/#:~:text=%D0%A9%D0%BE%D0%B1%20%D1%80%D0%BE%D0%B7%D1%80%D0%B0%D1%85%D1%83%D0%B2%D0%B0%D1%82%D0%B8%20%D0%BE%D1%81%D1%8C%D0%BE%D0%B2%D0%B5%20%D0%BD%D0%B0%D0%B2%D0%B0%D0%BD%D1%82%D0%B0%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F%20%D0%B0%D0%B2%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%BE%D0%B1%D1%96%D0%BB%D1%8F,%D0%B3)%20(%D0%B7%20%D0%A2%D0%A2%D0%9D).

Навантаження на кожну вісь причепа можна обчислити, розділивши сумарне навантаження на причіп на кількість осей в ньому. Для визначення навантаження на вісь тягача потрібно розділити сумарне навантаження на тягач на кількість його осей.

За результатами проведених теоретичних розрахунків з врахуванням ваги тягача 7500 кг, ваги напівпричіпа 6500 кг (згідно з свідоцтвами про реєстрацію), фактичної маси вантажу згідно з ТТН 24,900 т та наявності 6 осей навантаження на кожну вісь напівпричіпа становитиме 11,775 т, навантаження на вісь тягача 8,100 т, що перевищує допустиму норму навіть за усталеності всіх умов здійснення перевезення.

При цьому, пунктом 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Чинним законодавством не передбачені виключення з Правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому числі сипучих, подільних) вантажів.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з пунктом 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 24 Порядку №879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до пунктів 13, 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 26 Порядку №879 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до пункту 27 Порядку №879 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз вищенаведених норм Закону №2344-ІІІ свідчить, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе саме автомобільний перевізник.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 у справі №823/352/16.

Відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 березня 2018 року у справі №820/4810/17.

Разом з тим, щодо відсутності методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі при перевезенні рідкого та/чи сипучого вантажу або вантажу, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, то суд апеляційної інстанції зазначає, що вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у пункті 19 Порядку №879, виключена з 08.09.2017 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

За змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 серпня 2019 року у справі № 817/1051/16.

Судом апеляційної інстанції враховано, правову позицію ВС від 01 липня 2020 у справі №803/50/17, в якій Суд зазначив, що обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився належним позивачу автомобілем з причепом є об`єктивною стороною вчинення позивачем правопорушення.

Отже, за встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність винесеної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №344711 від 22.02.2022 та відповідність застосованого відповідачем адміністративно-господарського штрафу допущеному Підприємством порушенню.

Щодо правомірності винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №344710 від 22.02.2022, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності такої, оскільки припис №0360201, за невиконання якого винесено вказану постанову, прийнятий у відсутності уповноваженої особи позивача, доказів отримання ПП «Мегапромбудімпекс» рекомендованого листа відповідачем не надано, а сам факт надсилання не підтверджує обізнаність позивача про винесення припису, який був отриманий позивачем у відповідь на адвокатський запит лише 22.06.2022.

Із вказаного припису вбачається, що у результаті перевірки, проведеної 18.06.2021, виявлено, що водія транспортного засобу Scania н.з. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 не забезпечено належно оформленими документами, передбаченими у статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не забезпечено виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 в частині перевезення вантажу без перевищення допустимої величини навантаження на осі КТЗ. Вказані порушення вказано усунути до 14.09.2021.

Оскільки позивач отримав такий припис лише 22.06.2022, докази обізнаності позивача з таким до вказаної дати у матеріалах справи відсутні, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Підприємство було позбавлено як можливості оскаржити такий припис у разі незгоди, так і усунути виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанції фактичні обставини зумовлюють висновок суду про протиправність зазначеної постанови від 22.02.2022 №344710.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що при винесені оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати частково.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі №380/10662/22 скасувати в частині визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №344711 від 22.02.2022 та стягнення судового збору на суму 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) 00 к. та в цій частині в позові відмовити.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі №380/10662/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко