Справа № 361/3909/14-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/3909/14-а Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Муранова-Лесів І.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

при секретарі Литвин С.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бровари та Броварському районі Київської області, правонаступнипком якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який з`явився у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2014 року (далі по тексту - заява)(Т.1 а.с.211-218) за нововиявленими та виключними обставинами в якій просив:

- змінити відповідача в справи на Головне управління Пенсійного фонду України, у Київській області;

- скасувати повністю постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2014, справа № 361/3909/14-а, провадження № 2-а/361/245/14;

- визнати протиправними дії, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України, у Київській області за відмову перерахувати пенсію позивачу відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року та заявленим принципам пропорційності і справедливості;

- визнати протиправними дії, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України, у Київській області за відмову надати об`єктивну відповідь позивачу на його звернення, також відповідь не містить роз`яснення порядку оскарження даної відповіді, та викладення мотивів відмови, що суперечить ст. 15 Закону України «Про звернення громадян». Також відповідь всупереч вищеназваного закону підписана заступником начальника управління, а не його керівником або виконуючим обов`язки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України, у Київській області перерахувати пенсію позивача за шість місяців з часу звернення з заявою до відповідача, про перерахунок пенсії з 16.10.2013 року, відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року та заявленим принципам пропорційності і справедливості, в розмірі 175% від пенсії інваліда війни III групи;

- відповідно до міждержавної угоди «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», яка набрала чинності 27.06.1996 року, пенсія інваліда війни II групи, повинна бути в два рази більшою за пенсію інваліда війни III групи. Міждержавна угода має вищий правовий статус за постанову КМУ. Тому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу в розмірі 200% від пенсії інваліда війни III групи що становить 225% х2 =450% мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України, у Київській області надати об`єктивну вмотивовану відповідь позивачу на його звернення, з роз`яснення порядку оскарження даної відповіді, та викладення мотивів відмови відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати відповідача здійснити відповідно до законодавства індексацію недоотриманих позивачем пенсійних виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України, в Київської області компенсувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі 100000 гривен та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100000 гривен;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України, в Київської області у компенсувати позивачу моральні збитки в розмірі 100000 гривен та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100000 гривен;

- зобов`язати відповідача, надати звіт про виконання судового рішення, згідно ст. 129-1 Конституції України (т.1 а.с.211-218).

Також, позивач подав заяву з проханням визнати поважним пропуск строку звернення із заявою про розгляд справи за виключними обставинами у зв`язку з наявністю карантину через короновірус (т.1 а.с.220).

Обґрунтовуючи подану заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2014, справа №1/3909/14-а, провадження № 2-а/361/245/14, було відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року, справа № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказане рішення є підставою для розгляду справи за виключними обставинами.

Також, підставою для перегляду Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року, заявник зазначає рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року, справа № 1-11/2018(3830/15), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) деякі положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII; Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, які стосуються обмеження чи скасування пільг, компенсацій і гарантій, призвели до звуження прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зниження рівня їх соціального забезпечення.

Також, апелянт вказує, що фактично, рішеннями Конституційного Суду України визнано неконституційними зміни, щодо порядку нарахування позивачу пенсійних виплат, в тому числі щодо його права на вибір пенсійних виплат.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що рішенням Київського апеляційного суду від 01.06.2011 року справа №2а-1322/10, пенсія позивачу встановлена відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» у розмірі 110% від 3,5 розмірів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 .3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 20.11.2017 року, справа №810/5763/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 року, було частково задоволено вимоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести, з 01 січня 2017 року, позивачу перерахунок розміру пенсії по інвалідності, відповідно ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 110% трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Отже, позивач зазначає, що фактично, в 2011 році та в 2016 році він отримував пенсійні виплати, відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб», у розмірі 110% від 3,5 розмірів мінімальної пенсії за віком, а протягом декількох років основний розмір пенсійних виплат йому зменшили в 22 рази без жодних правових підстав та не конституційно.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними та нововиявленими обставинами дійшов висновку, що задоволення заяви, поданої ОСОБА_1 призведе до фактичного перегляду вказаного судового рішення без жодної підстави, передбаченої чинним адміністративним судочинством. У такий спосіб буде свавільно та невиправдано порушено принцип юридичної визначеності, гарантований п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Згідно ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 2 ст. 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Устименко проти України», «Рябих проти Росії», «Марушин проти Росії», «Брумареску проти Румунії» тощо, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу виправданий виключно коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає що зі змісту мотивувальної частини рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року, вбачається

Пунктом 67 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» установлено, що у 2014 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, визначення порядку та розмірів виплати пенсій відповідно до зазначених вище норм Законів України делеговано Кабінету Міністрів України.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

23 листопада 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

28 грудня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 у справі №1-11/2012 зазначено, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права є абсолютними. Механізм реалізації цих прав не може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 3 цього рішення Конституційного Суду України суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, пенсія ОСОБА_1 перерахована та виплачується, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанов Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 (із 23 липня 2011 року), від 23 листопада 2011 року № 1210 (із 01 січня 2012 року), від 28 грудня 2011 року № 1381 (із 01 січня 2012 року), від 28 липня 2010 року № 656 (з 01 січня 2012 року).

При цьому, розмір пенсії позивача становить - 2 519 грн. 95 коп. ( 1 216 грн. 24 коп. - основний розмір пенсії, 113 грн. 88 коп. - додаткова пенсія потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи третьої категорії, 379 грн. 60 коп. - підвищення інваліду армії, прирівняному до інвалідів війни другої групи, 304 грн. 06 коп. - збільшення СТ. 21 ЗВС, 50 грн. 00 коп., 356 грн. 17 коп., 100 грн. 00 коп. - доплати.

Відповідно до вищезазначених судових рішень, законних підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу не встановлено.

У свою чергу встановлена рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, у справі №1-247/2018(3393/18), неконституційність окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, яка передбачає, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не може бути підставою для перегляду зазначеного заявником судового рішення за виключними обставинами, оскільки визнані неконституційними положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, а отже не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли на момент розгляду позову ОСОБА_1 у серпні 2014 року.

Так, правові положення законів, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке, безумовно, змінює законодавче регулювання для правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення, тобто з 17 липня 2018 року.

Щодо доводів апелянта про судові рішення, які були ухвалені за його позовами в інших адміністративних справах про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивача, відповідно до ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з урахуванням мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.361 КАС України, такі рішення, предметом розгляду у яких за змістом поданої заяви були вимоги позивача про здійснення перерахунку його пенсії за конкретний період, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у даній справі за новоявленими обставинами, тобто враховуватися судом як такі, що встановлюють істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Також,колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що у заяві про перегляд постанови суду першої інстанції за виключними та нововиявленими обставинами ОСОБА_1 істотно змінив позовні вимоги, а саме: доповнив та збільшив їх розмір, що суперечить вищенаведеним правовим положенням ст. 361 КАС України.

Крім того, позивач звернувся із заявою про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами судового рішення, ухваленого у 29.08.2014 року, яке набрало законної сили 02.12.2014 року, та яким у задоволенні позову йому було відмовлено, відповідно, таке рішення не передбачає примусового виконання.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами рішення суду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містять обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 368, 369 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 18.01.2023 року