Справа № 160/26716/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/26716/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Рівній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 24.02.2022 року) у справі № 160/26716/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків, -

в с т а н о в и в:

23.12.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-270528-55 У від 12.02.2021 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 38888,74 грн.; визнати протиправними та скасувати нарахування суми заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, провести корегування індивідуальної податкової картки ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи та індивідуальної податкової картки щодо корегування нарахувань суми заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 38888,74 грн.; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області №Ф-270528-55 У від 12.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 38888,74 грн. з ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ДПС у Дніпропетровській області внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи та індивідуальної податкової картки ОСОБА_1 щодо корегування нарахувань суми заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 38888,74 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., що складає 5211,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що фізичні особи, які є самозайнятими особами - адвокати, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування чи загальну систему оподаткування, є платниками єдиного внеску. Не подання звітності та не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, не звільняє платника від сплати єдиного внеску. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Апелянт вказував, що позивач є адвокатом, отже відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску незалежно від отримання доходу. Апелянт вказував, що сума єдиного внеску не може бути меншою за мінімальний страховий внесок. Для здійснення контролю за сплатою внеску фізичними особами самозайнятими особами, розроблено алгоритм автоматичного нарахування єдиного внеску, які щоквартально відображаються в інтегрованій картці платника, такі особи повинні самостійно сплачувати єдиний внесок. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вказувало, що у ОСОБА_1 , який здійснює незалежну професійну діяльність як адвокат, в інтегрованій картці відображається борг зі сплати єдиного внеску, зокрема 38888,74 грн., що є несплаченим єдиним внеском за 2017 2020 роки повністю. Апелянт вказував, що Головне управління не має права втручатися у діяльність інформаційно-аналітичної системи, та здійснювати внесення інших відомостей картку платника податків у ручному режимі, нарахування боргу у системі контролю здійснюється автоматично та неможливо внести зміни зарахування чи анулювання боргу визначеного вимогою, також щодо оплати боргу по єдиному внеску у відповідності до вимоги.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не погоджується з розподілом судових витрат, зокрема щодо витрат на правничу допомогу, які задоволені судом на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Апелянт вказував, що у позивача відсутні підстави для стягнення 4000,00 грн., оскільки сума не є співмірною для справи такої складності, не доведено, що було витрачено багато часу на надання послуг. Відсутній акт здачі-приймання виконаних робіт про надання професійної допомоги з подання позову, адвокатом не конкретизовано, яка робота проведена, скільки часу витрачено на надання правової допомоги позивачу.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що платники єдиного внеску, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску та платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Платником єдиного внеску є особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Суд першої інстанції вказував, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності. Особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. Якщо особа є найманим працівником, така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний. Позивач з 17.09.2012 року має право на зайняття адвокатською діяльністю та є зареєстрованим в ДПС у встановленому законом порядку. За період з 2017 року по грудень 2020 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за позивача сплачував АТ «Укртелеком», де працевлаштований позивач. Позивачем виконано свій обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виконано та не може бути допущено подвійної сплати такого податку. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області нараховано недоїмку з єдиного внеску в сумі 38888,74 грн. за період, коли за позивача було сплачено єдиний внесок його роботодавцями. Відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, встановлено, що податковий орган, приймаючи оскаржувану вимогу, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України. Суд першої інстанції вказував, що інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом. Відомості, внесені податковим органом до баз даних, є публічною інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом. Наявність в інформаційних базах даних податкового органу інформації про податкові зобов`язання платника податків у тому числі і по сплаті єдиного внеску без наявності у особи обов`язку щодо його сплати є невірними діями. Суд першої інстанції вказував, що відповідачем втретє приймається податкова вимога щодо нарахуванню позивачу боргу зі сплати ЄСВ, а тому податковому органу слід внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи та індивідуальної податкової картки ОСОБА_1 щодо корегування нарахувань суми заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 38888,74 грн.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про розподіл судових витрат вказував, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Відсутність детального опису робіт не впливає на визначення судом розміру понесених витрат на правничу допомогу адвоката, позаяк норма частини 4 статті 134 КАС України запроваджена для визначення розміру витрат, в той час як в межах справи розмір гонорару адвоката 10000 грн. є визначеним незалежно від обсягу наданих послуг. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Виходячи із обставин даної конкретної справи, заявлений до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката в загальній сумі 10000 грн. є завищеним. Керуючись принципом справедливості, виходячи із фактичного обсягу наданих адвокатом послуг правової допомоги, характером та предметом даного спору, приходить до висновку про можливість зменшення розміру витрат в даній справі до 5000 грн., що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності. Та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача підлягає зменшенню пропорційно задоволених вимог та становить 4000,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Матеріалами справи встановлено, що з 17.09.2012 року ОСОБА_1 зареєстрований особою, яка здійснює адвокатську діяльність, є адвокатом на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 11 від 10.09.2012 року.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 12.02.2021 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф 270528У зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 38888,74 грн.

Суму вимоги зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 38888,74 грн. нараховано згідно даних інтегрованої картки платника податків: зобов`язання, як самозайнятої особи за 2017 рік в сумі 8448,00 грн., за І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., за ІІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., за ІV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн., за І квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн., за ІІ квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн., за ІІІ квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн., за ІV квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн., за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн.; за ІІ квартал 2020 року в 1039,06 грн., за ІІІ квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн., за ІV квартал 2020 року в сумі 3300,00 грн.

Встановлено, що вимога від 12.02.2021 року №Ф 270528У Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області направлена до виконавчої служби для примусового стягнення сум боргу.

Позивач надав копію трудової книжки серія НОМЕР_1 згідно якої, у спірний період був найманим працівником, за період 2017 року - 4 квартали 2020 року нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування роботодавцем АТ «Укртелеком».

Відповідно до довідки від 10.12.2021 року №1967 АТ «Укртелеком» сплатив за ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством.

До матеріалів справи долучено витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 , згідно яких, за період 2017 2020 років повністю, єдиний внесок на загальнообов`язкове пенсійне страхування сплачувався Дніпропетровською філією Акціонерного товариства «Укртелеком». Таким чином, відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 , протягом 2017 2020 року за нього сплачував єдиний внесок його роботодавець.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі № 160/2534/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2020 №Ф-270528-55.

Рішенням суду від 19.05.2020 року у справі № 160/2534/21 встановлено, що вимогу від 19.11.2020 року №Ф-270528-55 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску було сформовано Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області та визначено суму як борг за період січня 2017 року ІІІ квартал 2020 року. Судом у рішенні встановлено, що єдиний внесок вимогою від від 19.11.2020 року №Ф-270528-55 визначено за 2017 рік по строку 09.02.2018 року за звітний рік в сумі 8448, 00 грн., за І квартал 2018 року по строку 19.04.2018 року 2457,18 грн., за ІІ квартал 2018 року по строку 19.07.2018 року 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2018 року по строку 19.10.2018 року 2457,18 грн., за ІV квартал 2018 року по строку 21.01.2019 року 2457,18 грн., за І квартал 2019 року по строку 19.04.2019 року 2754,18 грн., за ІІ квартал 2019 року по строку 19.07.2019 року 2754,18 грн., за ІІІ квартал 2019 року по строку 19.10.2019 року 2754,18 грн., за ІV квартал 2019 року по строку 20.01.2020 року 2754,18 грн., за І квартал 2020 року по строку 21.04.2020 року 2078,12 грн., за ІІ квартал 2020 року по строку 20.07.2020 року1039,06 грн., за ІІІ квартал 2020 року по строку 19.10.2020 року 3178,12 грн.

До вимоги, оскаржуваній у цій справі №Ф-270528-55 У також як і до скасованої вимоги №Ф-270528-55 увійшла сума за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік та І ІІІ квартал 2020 року. Тобто судом вже надано оцінку нарахуванню заборгованості по сплаті єдиного внеску за 2017 рік І ІІІ квартал 2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням від 19.05.2020 року у справі № 160/2534/21, що набрало законної сили, встановлено протиправність дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску за певні періоди у тому числі за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік та І ІІІ квартал 2020 року. Вимогою №Ф-270528-55 У від 12.02.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно нараховує заборгованість за один і той самий період, щодо якого вже наявне судове рішення.

Розглядаючи правомірність вимоги у межах цієї справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Адвокат є самозайнянтою особою та повинен сплачувати відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно ч. 8 ст. 9 вищевказаного Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частин 4, 8 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Згідно пп. 1 п. 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (у редакції, дійсній на час виникнення спірних правовідносин), для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Необхідною умовою для нарахування фізичній особі-підприємцю є отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Встановлено, що ОСОБА_1 протягом періоду 2017 2020 року працював у Дніпропетровській філії АТ «Укртелеком», внески за нього сплачено.

Якщо особа є найманим працівником, така особа є застрахованою, і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Отже, ОСОБА_1 був застрахованою особою, у спірний період, за який вимогою йому нараховано суму єдиного внеску до сплати (2017 2020 роки) був найманим працівником та за нього відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування його роботодавцями.

Отже, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області при винесенні оскаржуваної вимоги не врахувало, що єдиний внесок за ОСОБА_1 сплачувався. Слід уникати подвійного оподатковування, у даному випадку вимагати від особи сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у той час як такий внесок сплачений.

При винесенні рішення суд апеляційної інстанції керується судовою практикою, зокрема викладеною постановах Верховного Суду: від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, від 18.03.2020 року у справі №140/1777/19, від 27.03.2020 року у справі №140/2214/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.

Відповідно до п. 1 розділу I, п. 1 глави 4 розділу V, п. 3 глави 1 розділу VI Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (дійсного на час виникнення спірних правовідносин) контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. Працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР. На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Оскаржується в судовому порядку»). На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення суми. У разі списання податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) в інформаційну систему органів ДФС заносяться такі дані: документ, що є підставою для списання; номер та дата рішення про списання; код платника; код платежу та вид бюджету; сума, яку необхідно списати: у разі списання податкового боргу - сума безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, у тому числі основний платіж, пеня, штрафні (фінансові) санкції (штрафи), діючі розстрочення (відстрочення), проценти за користування розстроченням (відстроченням); у разі списання заборгованості зі сплати єдиного внеску - несплачені суми єдиного внеску, що підлягають списанню, у тому числі сума єдиного внеску, недоїмка зі сплати єдиного внеску, штрафи, пеня. Усі рішення про списання після збереження відображаються в журналі списання. У разі надходження до органу ДФС рішення суду, що набрало законної сили, яке є підставою для поновлення списаних сум податкового боргу (у тому числі розстроченого (відстроченого)), заборгованості зі сплати єдиного внеску, керівником органу ДФС приймається рішення про поновлення списаних (прощених) сум заборгованості, яке відображається в інформаційній системі органів ДФС до дня формування зведених показників за звітний місяць, в якому органом ДФС отримано рішення суду. Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Таким чином передбачено можливість коригування даних в інформаційній системі органів ДФС шляхом внесення вірних даних до інтегрованої картки платника податків. У інформаційно-аналітичній системі ДПС зазначаються дані про скасування податкової вимоги щодо платника та сума заборгованості вважається анульованою, прощо відображаються відповідні дані у інтегрованій картці платника.

Дії податкового органу по коригуванню показників платника у інтегрованій картці також передбачені та можливі у відповідності до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5.

Згідно п. 2, п. 3 глави 1 розділу І, п. 1 глави 14 розділу ІV, п. 3 глави 3 розділу VI, п. 1 глави 1, п. 1 глави 3 розділу VII Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5, інтегрована картка платника є формою оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень. Для забезпечення повноти та своєчасності відображення показників податкових зобов`язань з майнових податків, визначених територіальними органами ДПС, підрозділом, відповідальним за адміністрування майнових податків, щодекадно здійснюється попередній контроль. Для забезпечення повноти та своєчасності відображення показників щодо списання (поновлення) податкового боргу (заборгованості з платежів до бюджетів) підрозділом, до компетенції якого належить списання (поновлення) боргу, щомісячно здійснюється попередній контроль. До базового запису в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, приєднуються оскаржені документи, що внесені в підсистему, яка забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, шляхом встановлення зв`язку із відповідними записами підсистеми, яка забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи (перенесення атрибутів документів, суміжних до інформаційної системи, що відображає результати адміністративного оскарження). У разі адміністративного оскарження рішень податкового органу - працівник підрозділу адміністративного оскарження, до функцій якого належить ведення діловодства в підрозділі, або виконавець із розгляду скарги (заяви) не пізніше дня, наступного за днем отримання структурним підрозділом скарги (заяви), здійснює її реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, та зазначає дані щодо платника та дати отримання і термінів розгляду скарги, визначені у пункті 1 розділу VII цього Порядку, виконавця з розгляду скарги (заяви), визначеного керівником підрозділу адміністративного оскарження, та відповідну резолюцію (у разі потреби - деталізований порядок її виконання).

У частині оскарження рішення щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі задоволення позову повністю або частково. Суд повинен враховувати понесені стороною судові витрати під час розгляду позову.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частин 1 3 ст. 132, частин 1 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено, що 14.12.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Горобець Ю.В. укладено договір про надання правової допомоги № 43. Згідно договору адвокат зобов`язувався надати клієнтові правову допомогу при зверненні до судових органів та у справах досудового врегулювання спорів, надання консультацій щодо захисту та представництва, інформаційно-консультаційне обслуговування у галузі права. Відповідно до додаткової угоди від 14.12.2021 сторони узгодили надання/отримання правової допомоги щодо підготовки, подання до суду позову та представництва інтересів клієнта у суді, визначено оплату гонорару у розмірі 10000,00 грн.

Між сторонами договору підписано акт приймання-передачі послуг від 14.12 року, де сторони погодились, що адвокатом надано послуги з консультації клієнта з питань оподаткування адвокатської діяльності, здійснено аналіз документів, огляд судової практики, підготовлено позов про оскарження вимоги від 12.01.2021 року № Ф-270528-55 У, здійснено підготовку додатків до позову (роздруківка, завіряння), підготовлено заяву про забезпечення позову.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 26 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 сплатив адвокату Горобець Ю.В. 10000,00 грн.

Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу, отриману стороною по справі не суб`єктом владних повноважень, підлягають розподілу разом з всіма витратами за правилами загального відшкодування понесених судових витрат.

Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач на виконання вимог ст. 134 КАС України повинен надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, наявний акт прийому-передачі виконаних робіт не вказує скільки часу адвокатом була витрачено на надання правової допомоги позивачу та які спеціальні уміння застосовано.

Встановлено, що адвокатом було підготовлено позов з додатками від імені ОСОБА_1 , сформовано та подано заяву про забезпечення позову.

Головним управління ДПС у Дніпропетровській області було подано до суду відзив на позов. Адвокатом було подано відповідь на відзив та додаткові пояснення.

Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. не є співмірними, та обґрунтованими. При розподілі судових витрат витрат на правову допомогу варто враховувати складність справи та задоволення позовних вимог. З огляду на задоволення позову частково, доведеність надання послуг та затраченого адвокатом часу, судом першої інстанції не вірно визначено суму витрат у частині правничої допомоги (підготовка, складання позовної заяви разом з додатками, подання заяви про забезпечення, подання відповіді на відзив). При розподілі судових витрат слід враховувати часткове задоволення позовних вимог. Суд враховує, складність справи та ту обставину, що позивач є адвокатом, тобто не обґрунтовано необхідність залучення адвоката для представництва інтересів у той час як Сєдих Г.В. є адвокатом.

Суд враховує, що адвокат не приймала участі у судових засіданнях у суді першої інстанції, адже позов розглянуто у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Слід враховувати, що адвокатом надано відповідь на відзив, який не є обов`язковим процесуальним документом.

Отже, підлягають відшкодуванню позивачу та стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу та внесення коригування в інтегровану картку платника податків, однак вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити у частині суми витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року у справі № 160/26716/21 змінити в частині судових витрат на правничу допомогу та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова