Справа № 200/16432/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Справа№200/16432/21

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський комбінат м`ясопродуктів до Головного управління ДПС у Донецькій області з вимогою:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26 жовтня 2021 року №00/12464/0901 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500000 грн. за порушення частини 1, 8 статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР, на підставі пункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 9 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (із змінами та доповненнями).

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що перевірка проведена безпідставно, оскільки наказ про перевірку не містить підставу для проведення перевірки - повідомлення про порушення податкового законодавства, що передбачено підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, за відсутності такого інформації наказ про перевірку є протиправним. Крім того, перевіркою охоплено більший період, ніж визначений у направленні на перевірку, що свідчить про протиправність рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки. Позивач вказав про наявність у нього ліцензії на право зберігання пального у період діяльності, що охоплюється строком перевірки, визначеного у наказі на перевірку.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що перевіркою встановлено, що ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» зберігало з 1 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року пальне (скраплений газ - використання виключно для потреб власного споживання), без наявності ліцензії на право зберігання пального на зазначеному місці зберігання, що є порушенням статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Стосовно тверджень позивача щодо протиправності наказу про проведення перевірки, відповідач, з посиланням на висновки Верховного Суду, вказав, що оскільки наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій викладено незгоду з твердженнями відповідача та, з посиланням на висновки Верховного Суду у справі № 540/4291/20, вказав, що сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії. Представник позивача вказав, що ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» не мав обов`язку отримувати ліцензію для здійснення діяльності, оскільки його діяльність підпадає під визначення «зберігання пального» щодо якого відсутні вимоги отримання ліцензії відповідно до вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28 грудня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання за клопотання представника позивача, призначено підготовче засідання на 25 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання 28 грудня 2021 року в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 25 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 25 січня 2022 року вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі №200/16432/21 на тридцять днів, відкласти підготовче засідання до 24 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський комбінат м`ясопродуктів" про участь у судовому засіданні по справі №200/16432/21 в режимі відео конференції.

24 лютого 2022 року судове засідання у справі не відбулось, у зв`язку з введення воєнного стану, постійними обстрілами території України та введення активних бойових дій на території Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи.

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року вирішено відкласти розгляд справи № 200/16432/21, продовжити строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін. Підготовче засідання призначено на 26 грудня 2022 року, про що повідомлено сторін.

Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року вирішено задовольнити клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні по справі №200/16432/21 в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті на 18 січня 2023 року про що повідомлено сторін.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання сторони явку своїх представників не забезпечили, докази належного повідомлення про розгляд справи наявні в матеріалах справи.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції надійшло від представника відповідача після призначеного часу судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Слов`янський комбінат м`ясопродуктів», місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Гранична, б.42; є юридичною особою, , перебуває на податкову обліку у відповідача.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» є розведення свійської птиці (код КВЕД: 01.47) додатковими: допоміжна діяльність у тваринництві (код КВЕД 01.62), виробництво м`яса (код КВЕД 10.11); виробництво м`яса свійської птиці (код КВЕД 10.12), виробництво м`ясних продуктів (код КВЕД 10.13); оптова торгівля живими тваринами (код КВЕД 46.23), оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами (код КВЕД 46.32), оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (код КВЕД 46.33), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами у спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.22), складське господарство (код КВЕД 52.10), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

26 квітня 2021 року ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2100132, термін дії з 26 квітня 2021 року по 26 квітня 2026 року, адреса місця зберігання: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, 26, загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального (літри): 20000.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 15 вересня 2021 року № 1616-п та направлень на перевірку від 16 вересня 2021 року № 1996, 1997 посадовими особами Головного управлінням ДПС у Донецькій області проведено фактичну перевірку місця зберігання пального за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, 26 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС за період з 1 січня 2021 року по 25 вересня 2021 року.

Наказ ГУ ДПС у Донецькій області було прийнято на підставі ст. 19-1, ст. 20, ст. 75 та п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

На запит податкового органу від 20 вересня 2021 року ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» надано документи для перевірки та пояснення.

Так, перевіркою встановлено, що для зберігання скрапленого газу (пропан або суміш пропану з бутаном, код товару згідно УКТЗЕД , , , ) ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, буд. 26 за період з 01.01.2021 по 24.09.2021 року використовувався резервуар металевий об`ємом 10,0 м3 габаритний розмір 5208х1626х1886, заводський номер резервуару № 38, інвентарний номер резервуару 1030065. Документальне заповнення резервуару 85%. Остання технічне діагностування резервуару виконано 12 листопада 2019 року, наступне діагностування резервуару заплановано 12 листопада 2023 року.

Факт зберігання ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» скрапленого газу у резервуарі об`ємом 10,0 м3 за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, буд. 26 за період з 1 січня 2021 року по 1 квітня 2021 року підтверджується наступними документами:

1) оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 203 , відповідно до якої залишки пального фактично склала: на 1 січня 2021 року 2537,04 кг., 1 лютого 2021 року 4155,08 кг., 1 березня 2021 року 3306,02 кг., 1 квітня 2021 року 1611,22 кг;

2) акцизними накладними, які складено та зареєстроване у ЄРПН постачальниками, скрапленого газу;

3) накладними та ТТН;

4) актами списання скрапленого газу у період з 1 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року.

За результатами перевірки був складений Акт №10790/05/99/22/09/ НОМЕР_1 від 27 вересня 2021 року, яким були встановлені порушення ч. 1, 8 ст. 15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами) в частині зберігання пального (скраплений газ - використання виключно для потреб власного споживання) у період з 1 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року без наявності ліцензії.

Висновки контролюючого органу мотивовані тим, що суб`єктом господарювання з 1 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року здійснювалося зберігання пального (скраплений газ - використання виключно для потреб власного споживання) на місці зберігання за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, буд. 26, без наявності ліцензії на право зберігання пального на зазначеному місці зберігання. Ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки на місці зберігання пального за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, буд. 26 (загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального 20 000 літрів), була отримана ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» 26 квітня 2021 року з терміном дії з 26 квітня 2021 року по 26 квітня 2026 року.

Акт перевірки містить підпис в.о. головного бухгалтера ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» про ознайомлення та про отримання примірника акта та відомості про те, що акт про відмову від підписання акта не складався.

При цьому, відповідач зазначив та надав документи про те, що представник ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» Рогоза Сергій Янович відмовився від підписання та отримання акта фактичної перевірки місця зберігання пального, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, буд. 26 проведеної у період з 19 березня 2021 року по 24 березня 2021 року, про що складено акт про відмову від отримання акта фактичної перевірки та підпису від 27 вересня 2021 року №778/05-99-09-01/31615966. Другий примірник акта фактичної перевірки від 27 вересня 2021 року № 10790/05/99/22/09/ НОМЕР_1 було надіслано 28 вересня 2021 року рекомендованим листом «Укрпошти» з повідомленням про вручення (трек-номер 262).

За наслідками перевірки податковим органом 26 жовтня 2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення №00/12464/0901, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з абз. абз. 1-2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У постановах від 1 червня 2022 року у справі №520/7331/21, від 17 травня 2022 року у справі №520/592/21, від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18 року Верховний Суд вказав, що пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Тобто, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду від 3 листопада 2022 року у справі №320/8042/21, від 19 жовтня 2022 року у справі №560/4883/21, від 6 липня 2022 року у справі № 420/1242/21, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 5 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17, від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що фактична перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» проведена на підставі наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 15 вересня 2021 року №1616-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів», в якому зазначено, що відповідно до вимог ст. ст. 19 1, 20, 75, 80 Податкового кодексу України та з метою здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва, обліку та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, наказано провести фактичну перевірку ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів», за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Тичини, б. 26, з 16 вересня 2021 року тривалістю не більше 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 1 січня 2021 року по 25 вересня 2021 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, обліку та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. Вказаний наказ містить підпис в.о. начальника ГУ ДПС у Донецькій області В. Долгольова.

Також, відповідно до направлень на перевірку від 16 вересня 2021 року №1996 та №1997 розпочалася фактична перевірка позивача та у зазначених направленнях начальник птахокомплексу ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів»- Рогоза С.Я. зазначив про те, що йому пред`явлено службове посвідчення та відповідні направлення, вручено копію наказу на проведення фактичної перевірки. В акті перевірки від 26.11.2021 року зазначено, що перевірку здійснено у присутності представника ОСОБА_1 (начальника птахокомплексу) та Коніченко А.С. (в.о. головного бухгалтера).

Тобто, контролюючим органом було дотримано вимоги щодо призначення і проведення перевірки позивача, встановлених положеннями чинного податкового законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 3 листопада 2022 року у справі №320/8042/21 та від 19 жовтня 2022 року у справі №560/4883/21.

З урахуванням наведеного суд вважає помилковими твердження представника позивача про порушення контролюючим органом порядку призначення фактичної перевірки платника податків.

Судом враховується, що Верховний Суд, у випадку встановлення обставин проведення фактичної перевірки на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, висловлював і протилежні висновки, але за обставин, коли перевірка призначалася у зв`язку із наявністю та/або отриманням в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства (постанови від 18 квітня 2022 року у справі № 440/6887/20, від 10 листопада 2022 року у справі № 440/1074/21). Разом з тим, зазначені позиції суду касаційної інстанції не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки у згаданих справах перевірялися виробники спиртовмісної продукції, у той час ТОВ Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» до таких не належить.

Крім того, суд зазначає, що правові наслідки наказу про проведення перевірки вичерпані, а тому визнання його протиправним не призведе до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків можуть порушувати лише наслідки такої перевірки, а саме рішення, прийняті за наслідками такої перевірки.

Стосовно суті встановленого актом перевірки правопорушення, що слугувало підставою прийняття спірного податкового повідомлення рішення, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом спирту та пального на території України врегульовано Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі- Закон №481), а також Податковим кодексом України.

З 1 січня 2016 року Податковий кодекс України (далі - ПК України) визначав, що діяльність з реалізації пального обумовлювалася обов`язком суб`єкта господарювання зареєструватися платником акцизного податку, а також виконувати вимоги, пов`язаних із обігом пального. Водночас, законодавець встановив, що приміщення для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є акцизним складом (підпункт 14.1.6), а суб`єкти господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є розпорядниками акцизного складу (підпункт 14.1.224).

До 1 липня 2019 року діяльність з виробництва, реалізації та зберігання пального не підлягала ліцензуванню.

З 1 липня 2019 року набрав чинності Закон України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», яким внесено зміни до ПК України та Закону № 481/95-ВР.

З цього часу Закон № 481/95-ВР почав додатково визначати основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України, а норми ПК України встановили більш ширше поняття акцизних складів, в тому числі, визначили критерії, за яких відповідна територія/ємність не вважається акцизним складом.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена відповідальність за зберігання пального без наявності ліцензії у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 гривень. Водночас така санкція не може бути застосована у випадку, якщо місце зберігання пального є таким, яке за змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР звільняє суб`єкта господарювання від обов`язку отримувати відповідну ліцензію.

Крім того, абзацом двадцять третім частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлена відповідальність за надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 гривень.

За змістом частин сьомої, восьмої, десятої, шістнадцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років, а річна плата на право зберігання пального становить 780 гривень.

Частинами тридцять другою, тридцять восьмою статті 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємкостей, що використовуються для зберігання пального (частина 43 статті 15 Закону № 481/95-ВР).

При цьому, згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР надано визначення поняттям, зокрема:

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема:

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Не є акцизним складом пересувним: транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які: призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг; належать іншим особам; виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону № 481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Отже, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення.

Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Аналогічна правова позиція щодо визначення випадків та критеріїв, за яких у суб`єкта господарювання виникає обов`язок отримати ліцензію на право зберігання пального, вже була предметом дослідження Верховного Суду у постановах від 31 травня 2022 року у справі № 540/4291/20, від 15 червня 2022 року у справі № 260/3859/20, які суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» здійснює діяльність з вирощування свійської птиці, отримує качині яйця та в подальшому здійснює інкубацію цих яєць. З метою провадження своєї діяльності позивач придбаває і використовує пальне (газ скраплений для обігріву корпусів птахокомплексу, що підтверджується відповідними актами), яке зберігається в резервуарі металевому об`ємом 10 м3. Позивач є кінцевим споживачем придбаного скрапленого газу обсягом 24628 кг (46107,21 л.), яке використовується виключно для власних потреб.

Вказані критерії визначені в Акті про результати фактичної перевірки від 27 вересня 2021 року. Так в Акті встановлено: «Для зберігання скрапленого газу ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тичини, буд. 26 у період з 1 січня 2021 року по 24 вересня 2021 року використовувався резервуар металевий об`ємом 10 м3. Габаритні розміри резервуару 5208х1626х1886 мм Факти зберігання пального у резервуар для потреб власного споживання (обігрів корпусів птахокомплексу)». Також Актом встановлено обсяг отриманого скрапленого газу протягом календарного року, який не перевищує 1000 м3. Перевіркою не встановлено факту реалізації та зберігання палива в інтересах третіх осіб.

Суд погоджується з твердженнями представника позивача, що за своїм змістом таке місце зберігання скрапленого газу відповідає ознакам, які ПК України встановлює як винятки з понять «акцизний склад»: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Крім того, суд зазначає, що акцизні накладні №13519 від 1 січня 2021 року, №333 від 14 січня 2021 року, №882 від 29 січня 2021 року, № 1214 від 6 лютого 2021 року, №1587 від 15 лютого 2021 року, №1981 від 23 лютого 2021 року, підтверджують факт придбання ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» у ТОВ "Євро Газ Груп" та його поставку, акцизні накладні №383 від 26 лютого 2021 року, №244 від 7 березня 2021 року, №255 від 15 березня 2021 року, №399 від 22 березня 2021 року, №3266 від 6 квітня 2021 року, №439 від 24 березня 2021 року, №476 від 26 березня 2021 року підтверджують факт придбання ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» у ТОВ "Термінал" та його поставку, однак не є беззаперечним доказом його зберігання у розумінні ст.1 Закону №481/95-ВР.

Так, процедуру заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового відповідно до статей 231, 232 розділу VI "Акцизний податок" Податкового кодексу України врегульовано Порядком заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року № 262 "Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового", чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу II Порядку акцизна накладна форми "П" складається в день ввезення на митну територію України пального чи в день реалізації пального у разі кожної повної або часткової операції з реалізації пального. Акцизні накладні реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Пунктом 4 розділу II Порядку передбачено, що у верхній лівій частині акцизної накладної зазначаються: коди операцій для акцизної накладної, яка складається в одному примірнику; ознака щодо умов оподаткування пального; ознака щодо напрямів використання пального.

У відповідному рядку зазначається ознака щодо напрямів використання пального: "1" - реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару; "2" - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного у разі, якщо до реалізації пального такий інший акцизний склад уже відомий; "3" - розподіл обсягу залишків пального станом на 1 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напряму використання "З" зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишку пального станом на 1 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами; "4" - реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Така ознака зазначається також у разі реалізації пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою; місця зберігання пального, яке не є акцизним складом.

Для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання "1" - "4", у відповідному рядку зазначається цифра "0".

Пунктом 12 розділу II Порядку встановлено, що в акцизній накладній, складеній на операції з реалізації пального суб`єкту господарювання, який не є платником (код операції "3"), адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ, область, район, населений пункт, вулиця, номер будинку): зазначається - в накладних з напрямом використання пального "0"; не зазначається - в накладних з напрямом використання пального "4" (якщо здійснюється реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, або реалізація пального з акцизного складу пересувного до паливного бака транспортного засобу чи технічного обладнання, пристрою).

З аналізу вищенаведених норм Порядку слідує, що при заповненні акцизної накладної за результатами реалізації пального суб`єкту господарювання, напрями використання пального, які не підпадають під жодну із визначених в п.4 Порядку ознак, у верхній лівій частині акцизної накладної у відповідному рядку (напрям використання) зазначається цифра "0", та відповідно до п. 12 Порядку в такій накладній обов`язково вказується адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Таким чином, якщо при реєстрації вказаних акцизних накладних постачальники зазначали критерії: код операції " 3", умови оподаткування " 0", напрямок використання " 0", які використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, відсутні підстави стверджувати про надходження палива для зберігання у місці, яке є акцизним складом.

З наявних в матеріалах справи копій акцизних накладних №13519 від 1 січня 2021 року, №333 від 14 січня 2021 року, №882 від 29 січня 2021 року, № 1214 від 6 лютого 2021 року, №1587 від 15 лютого 2021 року, №1981 від 23 лютого 2021 року, складених з придбання ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» у ТОВ "Євро Газ Груп" скрапленого газу та його поставку, акцизні накладні №383 від 26 лютого 2021 року, №244 від 7 березня 2021 року, №255 від 15 березня 2021 року, №399 від 22 березня 2021 року, №3266 від 6 квітня 2021 року, №439 від 24 березня 2021 року, №476 від 26 березня 2021 року підтверджують факт придбання ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» у ТОВ "Термінал" скрапленого газ , судом встановлено, що в їх лівому верхньому куті в рядку "напрям використання" зазначено цифру "0" та в якості адреси місця зберігання пального, яке не є акцизним складом зазначено адресу: вул. Тичини, б. 26, де позивач здійснює господарську діяльність.

Вказане додатково свідчить, що поставлений на адресу позивача скраплений газ не придбавалося для зберігання в місцях, які є акцизним складом, а був використаний виключно для потреб власного споживання шляхом обігріву приміщень птахофабрики.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що підстави вважати, що діяльність позивача підпадає під визначення «зберігання пального», яка підпадає під вимоги ліцензування у розумінні Закону № 481/95-ВР відсутні, відповідно, порушення норм діючого законодавства не відбулось.

Ураховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2021 року №00/12464/0901 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500000 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Судом встановлено що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 7 500 грн. відповідно до платіжного доручення №2345 від 8 листопада 2021 року. Інші докази понесення позивачем судових витрат на час прийняття рішення у справі відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору у зазначеному розмірі, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

При цьому матеріали справи місять клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу після прийняття рішення у справі.

Керуючись положеннями ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26 жовтня 2021 року №00/12464/0901 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500 000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, б. 59; код ЄДРПОУ ВП: 44070187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський комбінат м`ясопродуктів» (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Гранична, б.42; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв