Справа № 380/13695/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року

Зал судових засідань №7,

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Богданова А.В.,

за участю сторін:

представника позивача Вовчак Р.Я.,

представника відповідача Думич І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арієс-Україна» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арієс-Україна» (місцезнаходження: вул. Шашкевича, 70, с.Ожидів, Буський район, Львівська область, 80530; ) звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівський області від 28.06.2022 № 4463/13-01-07-02;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо збільшення узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Арієс-Україна» за грудень 2021 року на суму 85138,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що незважаючи на наявність у позивача усієї необхідної первинної документації та надання її контролюючому органу до перевірки, належного виконання контрагентом позивача ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет» Договору поставки від 19.01.2021 №19012021/001, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у передбачені цим Договором строки Покупцеві стрічку шевроновану нескінченну, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього грошову суму, контролюючий орган сформував у акті перевірки висновки про порушення вимог податкового законодавства позивачем. Податковий орган дійшов висновку про завищення податкового кредиту за період грудень 2021 року у сумі 85138 грн., а також про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку згідно з податковою декларацією з ПДВ за період грудень 2021 року в сумі 85138,00 грн. Однак, такі висновки податкового органу є необґрунтованими та безпідставними.

На підставі зафіксованого у акті перевірки порушення, що не відповідає фактичним обставинам справи, відповідач виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке у наслідку є також протиправним.

Також, позивач для відновлення своїх порушених прав вважає доцільним зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого позивачем за грудень 2021 року.

Ухвалою судді від 11.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

28.10.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги та вважає їх такими, що не враховують всіх обставин справи та не базуються на нормах чинного законодавства. Так, перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту в частині сум ПДВ, які беруть участь у бюджетному відшкодуванні ПДВ по декларації з ПДВ за грудень 2021 року встановлено завищення податкового кредиту за період грудень 2021 року у сумі 85138 грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації. А саме було завищено на 85138 грн. показник у рядку 10.1 (колонка Б) Декларації внаслідок врахування при його визначенні нереальних операції з придбання товару (стрічки конвеєрної шевронної замкненої) у ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет». Відповідач вважає, що фінансово-господарська діяльність ТзОВ «Арієс-Україна» по взаємовідносинах з ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет» за грудень 2021 року була відображена лише документально, без передачі товару та наданих послуг, на підставі неправомірно складених первинних документів за нереальними операціями. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку учасників відповідної операції.

Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Протокольною ухвалою суду від 22.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ТзОВ «Арієс-Україна» (), зареєстроване за адресою: 80530, Львівська область, с.Ожидів, вул. Шашкевича, 72. Товариство здійснює виробництво машин і устаткування для добувної промисловості та будівництва.

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Арієс-Україна» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами проведеної податкової перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області складено акт від 01.06.2022 №3984/13-01-07-02/38767462 та встановлено ряд порушень норм податкового законодавства, зокрема:

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податкове зобов`язання з податку на додану вартість по нереальних операціях та безпідставно виписаних податкових накладних на адресу ТзОВ «Акс Грін» на суму 747 472,32 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку не нарахування податкових зобов`язань при реалізації товарів невстановленим особам на загальну суму 747 472,32 грн.

- п.198.1, п.198.3 ст.198; п.200.1 п.200.2 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України ТзОВ «Арієс-Україна» за грудень 2021 року завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 85 138 грн., що призвело до завищення сум ПДВ заявлених до бюджетного відшкодування (дод.3 до Декларації з ПДВ за грудень 2021) в сумі 85 138 грн.

Позивачем було подано заперечення на Акт перевірки від 13.06.2022, за результатами розгляду яких відповідачем надано відповідь від 24.06.2022 про те, що аргументи, наведені у запереченні не спростовують фактів порушень, вказаних в акті перевірки від 01.06.2022 №3984/13-01-07-02/38767462, а тому висновки акта було залишено без змін.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.06.2022 № 4463/13-01-07-02, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 85138,00 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 21284,50 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДПС України. Державною податковою службою України 01.09.2022 прийнято рішення про результати розгляду скарги № 10135/6/99-00-06-01-05-06. У рішенні зазначено, що докази, наведені у скарзі не спростовують висновків перевірки.

ТзОВ «Арієс-Україна» вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки твердження податкового органу про завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ та завищення податкового кредиту декларації з ПДВ не відповідає дійсності.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

За визначенням підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пп. а пункту 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Абзацом 3 п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п, 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами 1-3 п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з пп. 200.1, 200.2 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Відповідач посилається на ту обставину, що під час проведення перевірки встановлено факт безпідставного відображення ТзОВ «Арієс -Україна» у податковому обліку господарських операцій з ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет», оскільки такі фактично не відбувалися. Однак, суд не погоджується з доводами відповідача, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що Між ТзОВ «Арієс-Україна» (Покупець) та ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет» (Постачальник) укладено Договір поставки від 19.01.2021 року № 19012021/001 відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у передбачені цим Договором строки Покупцеві стрічку шевроновану нескінченну, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього грошову суму. Загальна кількість Товару, характеристики окремих одиниць товару, його співвідношення за сортами, групами, видами, марками, типами, розмірами, вимоги до пакування та маркування товару, ціна за одиницю та загальна вартість товару визначаються у специфікаціях.

Відповідно до п. 5.3 Договору поставки № 19012021/001 від 19.01.2021 року оплата за цим Договором здійснюється шляхом безготівкового перерахування 100% попередньої оплати Товару на розрахунковий рахунок Постачальника в розмірі, передбаченому Специфікацією.

Оплата придбаного товару була здійснена згідно з платіжними дорученнями №АУ00005495, №АУ00005496, №АУ00005624, №АУ00005625, №АУ00005730, №АУ00005835. За результатами оплати товару, за правилом першої події, складено податкові накладні № 20 від 07.12.2021 на суму 90970,00 грн. (ПДВ - 15161,67 грн.), № 21 від 07.12.2021 на суму 73474,00 грн. (ПДВ - 12245,67 грн.), № 44 від 14.12.2021 на суму 90970,00 грн. (ПДВ - 15161,67 грн.), № 43 від 14.12.2021 на суму 73474,00 грн. (ПДВ - 12245,67 грн.), № 69 від 22.12.2021 на суму 90970,00 грн. (ПДВ - 15161,67 грн.), № 81 від 28.12.2021 на суму 90970,00 грн. (ПДВ - 15161,67 грн.), які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані суми податку на додану вартість були заявлені до бюджетного відшкодування.

Поставка придбаного позивачем товару підтверджується такими документами: видатковими накладними, Актами приймання-передачі товару. Перевезення товару від ТзОВ «Таргет» з м.Харків до ТзОВ «Арієс-Україна» у м. Буськ на склад ТзОВ «Транспортна компанія «САТ» відбувалося згідно з ТТН №994665290, ТТН №994665291, ТТН №994641425, ТТН №994641426, ТТН №994665298, ТТН №994641428, ТТН №994641430, ТТН №994641431, ТТН №994595182, ТТН №994595183. Перевезення товару зі складу ТзОВ «Транспортна компанія «САТ» до складу позивача, розташованого за адресою: Львівська область, с. Ожидів, вул. Шашкевича, 72 підтверджується ТТН №РН-06/12/21 від 06.12.2021, ТТН №РН-08/12/21 від 08.12.20210, ТТН №РН-13/12/21 від 13.12.2021, ТТН №РН-17/12/21 від 17.12.2021, ТТН №РН-20/12/21 від 20.12.2021, ТТН №РН-24/12/21 від 24.12.2021, ТТН №РН-05/01/22 від 05.01.2022 та Подорожніми листами вантажного автомобіля №1 від 06.12.2021, №2 від 08.12.2021, №3 від 13.12.2021, №2 від 17.12.2021, №5 від 20.12.2021, №7 від 24.12.2021, № 1 від 05.01.2022. Відповідний товар було оприбутковано на склад згідно з Актами оприбуткування товарно-матеріальних цінностей №ТАРГЕТ 06/12/21, №ТАРГЕТ 08/12/21, №ТАРГЕТ 13/12/21, №ТАРГЕТ 17/12/21, №ТАРГЕТ 20/12/21, №ТАРГЕТ 24/12/21, №ТАРГЕТ 05/01/22-1, №ТАРГЕТ 05/01/22-2, №ТАРГЕТ 05/01/22-3, №ТАРГЕТ 05/01/22-4.

Документи, які підтверджують використання поставлених товарів у господарській діяльності позивача, було долучено до заперечень на Акт перевірки. Зокрема, використання товарів у виробництві підтверджується накладними вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №00000051 від 11.02.2022, №00000057 від 16.02.2022, №00000058 від 18.02.2022, №00000059 від 18.02.2022, №00000064 від 28.02.2022, №00000065 від 28.02.2022, №00000069 від 09.03.2022, №00000071 від 09.03.2022, №00000072 від 09.03.2022, №00000073 від 09.03.2022, №00000074 від 10.03.2022, №00000075 від 10.03.2022, №00000082 від 18.03.2022, №00000083 від 18.03.2022, №0000008 від 18.03.2022, №00000085 від 22.03.2022, №00000089 від 25.03.2022, №00000091 від 25.03.2022, №00000094 від 30.03.2022, №00000100 від 01.04.2022, №00000101 від 01.04.2022, №00000106 від 08.04.2022, №00000107 від 08.04.2022, №00000110 від 08.04.2022, № 00000111 від 08.04.2022; та актами списання №СпТ-00000052 від 11.02.2022, №СпТ-00000058 від 16.02.2022, №СпТ-00000059 від 18.02.2022, №СпТ-00000060 від 18.02.2022, №СпТ-00000065 від 28.02.2022, №СпТ-00000066 від 28.02.2022, №СпТ-00000070 від 09.03.2022, №СпТ-00000072 від 09.03.2022, №СпТ-00000073 від 09.03.2022, №СпТ-00000074 від 09.03.2022, №СпТ-00000075 від 10.03.2022, №СпТ-00000076 від 10.03.2022, №СпТ-00000078 від 16.03.2022, №СпТ-00000083 від 18.03.2022, №СпТ-00000084 від 18.03.2022, №СпТ-00000085 від 18.03.2022, №СпТ-00000086 від 22.03.2022, №СпТ-00000090 від 25.03.2022, №СпТ-00000092 від 25.03.2022, №СпТ-00000095 від 30.03.2022, №СпТ-00000100 від 01.04.2022, №СпТ-00000101 від 01.04.2022, №СпТ-00000106 від 08.04.2022, №СпТ-00000107 від 08.04.2022, №СпТ-00000110 від 08.04.2022, №СпТ-00000111 від 08.04.2022. Рух товарно-матеріальних цінностей по рахунку 20 (склад) відображено у відомостях руху ТМЦ за березень 2022 року, за квітень 2022 року.

Також до заперечень до акту перевірки було надано відповідні копії актів приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, копії технічних паспортів, сертифікатів відповідності на товару, сертифікату на систему управління якістю.

При цьому відповідач стверджує, що на підставі п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Надання додаткових документів до заперечень на акт перевірки відповідач вважає несвоєчасним.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 06.09.2022 у справі № 640/772/21 зазначив, що у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Проте у разі, якщо платник надав до контролюючого органу документи після закінчення перевірки та до прийняття рішення за результатами такої перевірки такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (податкового повідомлення - рішення). Крім того, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Таким чином, ТзОВ «Арієс-Україна» разом із запереченнями на акт перевірки подав відповідачу документи, які належним чином підтверджують реальність господарських операцій із контрагентом ТзОВ «Торгово-ремонтне підприємство «Таргет», однак такі безпідставно не взято до уваги відповідачем.

ГУ ДПС у Львівській області в акті перевірки зазначає, що у видаткових накладних відсутні номера, серії та дати довіреностей, згідно з якими отримувалися товари представниками ТзОВ «Арієс-Україна». Крім цього, у видаткових накладних не зазначено місце їх складання. У наданих для перевірки видаткових накладних на придбання товару від ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет» також відсутні реквізити, що є обов`язковою умовою для первинних документів зокрема номера та дати довіреності на отримання ТМЦ.

З цього приводу суд зазначає, що згідно із положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9).

Видаткові накладні, які були надані для перевірки містять прізвище особи, яка отримала товар, відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Тобто, видаткові накладні є належним доказом факту передання товару позивачеві та, відповідно, реальності такої господарської операції.

Також, в ході проведення контролюючим органом перевірки досліджено ланцюг постачання товару (ORTUS-40 стрічка конвеєрна шевронна замкнена, стрічка конвеєрна шевронна замкнена), реалізованого ТзОВ «Торгово-Ремонтне Підприємство «Таргет» у грудні 2021 року на адресу ТзОВ «Арієс-Україна» та встановлено відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування цього активу), що у свою чергу унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій (у тому числі ТзОВ «Арієс-Україна»).

З наведеними доводами відповідача суд не погоджується, оскільки податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентами платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Безпідставними є доводи податкового органу про відсутність у контрагентів позивача управлінського або технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, наявності трудових ресурсів, та іншого майна, які економічно необхідні для виконання таких робіт, з огляду на те, що жодного доказу суду на підтвердження цієї інформації відповідачем не надано, як і не доведено неможливості контрагентів укладати договори в межах своєї господарської діяльності з іншими суб`єктами господарювання з метою виконання зобов`язань перед товариством (позивачем у справі).

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Крім цього суд зазначає, що порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема в постанові від 20.03.2020 у справі № 813/5407/15, постанові від 16.04.2020 у справі № 810/3443/18.

Таким, чином, оскільки до перевірки було представлено всі господарські та фінансові документи, що обґрунтовують факт, зміст і обсяг господарських операцій, суд вважає, що позивач правомірно включив до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) ПДВ від господарської операції з вищевказаним контрагентом, по якому необґрунтовано встановлено «нереальність здійснення господарських операцій».

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 Суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку.

Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

Європейський Суд у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Окрім того, відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абз.абз. 1-3,5 п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 N 117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Згідно з вказаними Порядками, податковий орган за допомогою різних засобів і методів здійснює аналіз наявної інформації в інформаційних ресурсах ДФС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації об`єктивні ознаки наявності ризиків порушення норм податкового законодавства, і у випадку виявлення ознак нереальності здійсненої операції поставки товару суб`єктом господарювання, здійснює блокування податкових накладних Постачальника, тим самим упереджує формування покупцем незаконного податкового кредиту.

Суд звертає увагу на те, що усі податкові накладні, які відображають господарські операції між ТзОВ «Арієс-Україна» та ТзОВ «Торгово-ремонтне підприємство «Таргет» зареєстровані в ЄРПН у належний спосіб та строки, реєстрацію жодних із цих податкових накладних не було зупинено. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Також, заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що Комісією регіонального рівня відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку стосовно ТзОВ «Торгово-ремонтне підприємство «Таргет» (Додаток 4 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.01.2022 №2642, від 18.02.2022 №18710), підстава - п.8 Критеріїв ризиковості платника податку - У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

З приводу цього суд зазначає, що такі рішення прийняті контролюючим органом після укладення позивачем відповідного господарського договору з такими контрагентом, здійснення поставок товару та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ «Арієс-Україна» за грудень 2021 року, суд зазначає таке.

Відповідно до підп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у ст. 200 ПК України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п. 200.7 та 200.10 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з підп. «ґ» п. 200.12 ст.200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку (абз. 6, 8 п. 200.12 ст.200 ПК України).

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України, у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 встановлено, що формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства (п. 3 Порядку).

Відповідно до п. 4 Порядку орган ДФС вносить до Реєстру певні дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); - суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; - дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; - дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; - дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; - суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з п. 6 Порядку повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Отже, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

При цьому, передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування належних позивачу, задля забезпечення доступу органу, що здійснює казначейське обслуговування для подальшого її виконання.

Таким чином, з метою відновлення та ефективного захисту прав позивача в повному обсязі позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, позивачем за грудень 2021 року у відповідних розмірах, підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене та даючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню суд дійшов переконання, що таке не відповідає критеріям, встановленим ст.2 КАС України та прийняте з порушенням положень ПК України, а тому його слід визнати протиправним і скасувати та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо збільшення узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Арієс-Україна» за грудень 2021 року на суму 85138,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівський області від 28.06.2022 року № 4463/13-01-07-02;

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо збільшення узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Арієс-Україна» (місцезнаходження: вул. Шашкевича, 72, с. Ожидів, Буський район, Львівська область, 80530; ) за грудень 2021 року на суму 85138 (вісімдесят п`ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арієс-Україна» (місцезнаходження: вул. Шашкевича, 72, с. Ожидів, Буський район, Львівська область, 80530; ) 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2023.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна