Справа № 723/1088/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/1088/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

11 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

представника відповідача: Мізюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" про визнання не чинними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 12.03.2022 № 20/ос-22 Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 12.03.2022 № 20/oc-22 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників установи в частині звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 молодшого інспектора 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України Про Національну поліцію;

- поновити старшину внутрішньої служби ОСОБА_1 в Державній установі Чернівецький слідчий ізолятор на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони;

- стягнути з Державної установи Чернівецький слiдчий ізолятор на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.03.2022 по день винесення рішення у даній справі.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 28.09.2022 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що в даному випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок ігнорування ним вимог чинного законодавства та вимог, які ставляться до працівників Державної кримінально-виконавчої служби України.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалося під тиском керівництва установи. Позивач наголошував, що виявлений мобільний телефон використовувався ним як радіоприймач для отримання інформації та подальших інструкції під час воєнного стану від військової адміністрації у разі використання країною агресором хімічної зброї.

Вважає, що відповідачем під час проведення службового розслідування не доведено його вину у вчиненні дисциплінарного проступку, який заслуговує крайньої міри покарання шляхом звільнення зі служби. Звертає увагу на допущені порушення відповідачем під час проведення службового розслідування та звільнення його зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який є несумісним з проходженням служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та суперечать вимогам Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України

Вважає, що звільнення позивача здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, якому передувало об`єктивне та всебічне службове розслідування і при визначенні міри покарання враховано тяжкість проступку, обставини за яких його вчинено.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи без його участі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторони, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 17.11.1993 по 05.06.2001 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.05.2021 по 12.03.2022 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та послужному списку.

У відповідності до п. 1 Положення про державну установу Чернівецький слідчий ізолятор, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2020 № 883/5 (далі - Положення), Чернівецький слідчий ізолятор є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно п. 4 Положення основними завданнями слідчого ізолятора є: органiзацiя тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано взяття під варту або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадицiйний арешт, та засуджених, вироки щодо яких не набрали законної сили і щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, а також виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк засуджених осіб, які залишені для роботи з господарського обслуговування та засуджених до арешту; дотримання прав людини і громадянина, реалізація законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань.

Слідчий ізолятор вiдповiдно до покладених на нього завдань: організовує та здійснює охорону, належну ізоляцію та постійний нагляд за особами, взятими під варту, і засудженими; створює належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового забезпечення; забезпечує правопорядок, додержання внутрішнього розпорядку у слідчому ізоляторі і на прилеглій до нього території, вимагає від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; забезпечує безпеку засуджених і осіб, узятих під варту, персоналу та iнших осіб, які перебувають на території слідчого ізолятора; припиняє адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань; запобігає вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків у слідчому ізоляторi; приймає і реєструє заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно прийме щодо них рішення тощо (п. 5 Положення).

10.03.2022 Державною установою Чернівецький слідчий ізолятор видано наказ № 129 дск, згідно якого з 19 год 00 хв. до 08 год. 00 хв. у ніч з 11.03.2022 на 12.03.2022 зміна № 2 на чергування призначено чергового помічника начальника СІЗО чергової частини майора внутрішньої служби Василинчука Я.В., старшого по корпусу вiддiлу peжиму і охорони прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_2 , внутрішній пост № 2 молодшого інспектора 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони старшину внутрішньої служби ОСОБА_1 .

На виконання вказаного наказу, в ніч з 11.03.2022 на 12.03.2022 на чергуванні перебувала чергова зміна № 2, яку очолював черговий помічник начальника СІЗО чергової частини майор внутрішньої служби ОСОБА_3 . Старшим по корпусу вiддiлу peжиму і охорони заступив ОСОБА_2 , а на внутрішній пост № 2 заступив молодший інспектор 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони ОСОБА_1 .

12.03.2022 ОСОБА_2 подав на ім`я начальника Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор рапорт про те, що під час його чергування в ніч з 19:00 год 11.03.2022 по 08:00 год 12.03.2022 під час перевірки внутрішнього поста № 2 на режимному корпусі, де ніс службу молодший інспектор 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони ОСОБА_1 , почув звук схожий на звуки мобільного телефону. Про даний факт ОСОБА_2 повідомив чергового помічника начальника СІЗО чергової частини майора внутрішньої служби Василинчука Я.В.

12.03.2022 черговим помічником начальника СІЗО чергової частини майором внутрішньої служби Василинчуком Я.В. складено акт виявлення та вилучення заборонених для передачі та користування предметів, в якому зафіксовано, що 12.03.2022 у молодшого інспектора 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони ОСОБА_1 під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки DONO, IMEI НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього сірого кольору, який він проніс на територію установи прихованим способом, при цьому про заборону пронесення в режимну зону мобільних телефонів йому було завідомо відомо.

12.03.2022 черговий помічник начальника СІЗО чергової частини майор внутрішньої служби Василинчук Я.В. подав на ім`я начальника Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор рапорт про те, що під час його чергування в ніч з 19:00 год 11.03.2022 по 08:00 год 12.03.2022 в ході перевірки внутрішнього поста № 2 на режимному корпусі, де ніс службу молодший інспектор 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони ОСОБА_1 , під час проведення огляду у нього виявлено та вилучено мобільний телефон, а також зарядний пристрій до нього.

З метою об`єктивного з`ясування зазначених обставин та на підставі абз. 2, 6 ч. 2 розділу 11 наказу Міністерства юстиції України № 356/5 від 12.03.2015 Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України, 12.03.2022 відповідачем видано наказ № 148/ОД-22 "Про проведення службового розслідування, яким призначено службове розслідування за фактом вилучення заборонених предметів у старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 на території режимного корпусу.

Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голова - підполковник внутрішньої служби Лазенко Микола Олексійович, начальник сектору по роботі з персоналом; члени комісії: майор внутрішньої служби ОСОБА_4 , старший оперуповноважений оперативної групи; майор внутрішньої служби ОСОБА_5 , начальник відділу режиму і охорони установи.

За результатами проведеного службового розслідування, 12.03.2022 комісією складено висновок службового розслідування № 6/10, який затверджено того ж дня начальником Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор.

У висновку службового розслідування зафіксовано, що 12.03.2022 близько 06 год. 00 хв. на території зони, що охороняється у позивача було виявлено та вилучено мобільний телефон марки DONO сріблясто-білого кольору, IMEI НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього. Зазначені речі старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 прихованим способом проніс на територію режимного корпусу.

За даним фактом порушення режимних обмежень до установи викликано слідчо-оперативну групу Чернівецького міського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 зайшов на територію установи 11.03.2022 о 18 год. 17 хв. На КПП по пропуску людей здійснював огляд персоналу старший лейтенант внутрiшньої служби ОСОБА_6 , iнспектор пожежної профілактики вiддiлу режиму і охорони, який запропонував ОСОБА_1 при вході в установу здати заборонені предмети, в тому числі засоби зв`язку та попередив про відповідальність за невиконання його законних вимог. Крім того, на території КПП встановлено наочну інформацію про перелік предметів, з якими заборонений вхід до зони, що охороняється.

З письмового пояснення ОСОБА_6 видно, що на КПП ОСОБА_1 був зданий на тимчасове зберігання (на час несення служби) мобільний телефон Lenovo білого кольору в шкіряному чохлі, після чого ним були оглянуті особисті речі старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , в тому числі застосовано стаціонарний металошукач Флокс. В результаті огляду заборонених предметів не було виявлено.

Близько 06 год. 00 хв. 12.03.2022 під час несення служби на другому внутрішньому посту, з кишені старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 пролунав звуковий сигнал, який почув прапорщик внутрішня служби ОСОБА_2 , старший по корпусу відділу режиму і охорони та доповів в чергову частину установи. В приміщенні чергової частини старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 віддав майору внутрішної служби ОСОБА_3 черговому помічнику начальника СІЗО чергової служби мобільний телефон марки DONO сріблясто-біло кольору, IMEI НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього.

З письмового пояснення ОСОБА_1 видно, що мобільний телефон DONO та зарядний пристрій до нього він проніс прихованим способом в кишені куртки з метою прослуховування радіо вночі, щоб не заснути на посту. Визнає, що достеменно знав про те, які речі заборонені для використання на режимному корпусі Правилами внутрішнього розпорядку СІЗО. На iнструктажах чергових змін, в оперативній групі, секторі по роботі персоналом йому неодноразово доводився перелік заборонених предметів у CІЗО. Свою вину старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 визнав повністю.

Враховуючи наведене, комісією зроблено висновок, що вказаними діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п. 5 глави 4 розділу 1 наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769 Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки в Переліку продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, заборонених для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефони та зарядні пристрої до них) належать до заборонених предметів, а також порушив п. 5 наказу Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 05.01.2021 № 88-ОД/21 Про організацію, розпорядок роботи КПП, вдосконалення перепусткового режиму та приведення цієї роботи до вимог Міністерства юстиції. Старшина внутрішньої служби Яновський В.В. всупереч вимог п.п. 6, 9, 10, 14 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Державну кримінально виконавчу-службу України заходів до припинення зазначених правопорушень, які посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування покарань в межах своїх повноважень не вжив та не сприяв виявленню причин і умов вчинення порушень режиму в установі.

Причинами та умовами, які призвели до даної події стала особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до режимних вимог, які діють на території кримінально-виконавчої установи з боку старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 .

За наведених обставин комісією запропоновано за порушення службової дисципліни, а саме: п.п. 6, 9, 10, 14 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Державну кримінально виконавчу-службу України, п. 5 глави 4 розділу 1 наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769 Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, п. 5 наказу Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 05.01.2021 № 88-ОД/21 Про організацію, розпорядок роботи КПП, вдосконалення перепусткового режиму та приведення цієї роботи до вимог Міністерства юстиції, що проявилося в особистій безвідповідальності та недисциплінованості, неналежному ставленні до режимних вимог, які діють на території кримінально-виконавчої установи, застосувати до позивача крайній захід дисциплінарного реагування у вигляді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Судом встановлено, що з висновком службового розслідування позивач ознайомлений 12.03.2022, про що свідчить його підпис. Зауважень та заперечень під час ознайомлення з висновком позивач не висловлював.

На підставі висновку службового розслідування, 12.03.2022 начальником Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор видано наказ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " № 4/ОС/СТ-22, яким за грубе порушення службової дисципліни та режимних вимог, а саме: п.п. 6, 9, 10, 14 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Державну кримінально виконавчу-службу України, п. 5 глави 4 розділу 1 наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769 Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, п. 5 наказу Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 05.01.2021 № 88-ОД/21 Про організацію, розпорядок роботи КПП, вдосконалення перепусткового режиму та приведення цієї роботи до вимог Міністерства юстиції, що проявилося у особистій безвідповідальності та недисциплінованості, за неналежне ставлення до режимних вимог, які діють на території кримінально-виконавчої установи, старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 підлягає звільненню за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України Про Національну поліцію.

З даним наказом позивач ознайомлений 12.03.2022, що підтверджуються його підписом.

Наказом Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 12.03.2022 № 20/ОС-22 Про звільнення ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), старшину внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор, 12.03.2022.

З вказаним наказом позивач ознайомлений 12.03.2022, що підтверджуються його підписом.

Вважаючи накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Судом також встановлено, що за результатами розгляду повідомлення Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 12.03.2022 про виявлення у позивача мобільного телефону в забороненій охоронюваній зоні, яке зареєстроване 12.03.2022 до ІТС ІПНП (журнал єдиного обліку) за ЄО № 8523, Чернівецьким районним управління поліції ГУНП в Чернівецькій області складено довідку від 24.03.2022 про припинення перевірки.

Із змісту довідки видно, що в ході проведення перевірки встановлено, що 12.03.2022 у молодшого інспектора вiддiлу режиму та охорони державної установи «Чернівецький слідчий iзолятор» ОСОБА_1 було виявлено мобільний телефон та зарядний пристрій, яким останній користувався в забороненій зоні.

Будучи опитаним ОСОБА_1 пояснив, що з 11 на 12.03.2022 він заступив на чергування в складі чергової зміни № 2 внутрiшнього поста. Під час чергування на посту, в нього було виявлено вказаний мобільний телефон та зарядний пристрій до нього, який останнiй всупереч внутрішніх правил не здав до камери зберігання, так як хотів слухати з даного телефону музику.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 2713-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Згідно ч.5 ст.23 Закону № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону № 2713-IV до осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби відноситься, зокрема, старшина внутрішньої служби.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Тобто, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських (ст. 23 ч. 5 Закону № 2713-IV).

При цьому, абзацом 2 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції від 15.03.2018 № 2337-VIII преамбулу Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", доповнено абзацом другим такого змісту: "Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог".

Зокрема, статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 (надалі - Дисциплінарний статут) передбачено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Підставами для дисциплінарної відповідальності є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, притягнення працівника державної кримінально-виконавчої служби до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника державної кримінально-виконавчої служби саме від дисциплінарної відповідальності.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ст.13 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за № 295/26740, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі Порядок № 356/5), відповідно до п.1 розділу VIII якого за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин. У вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування. В описовій частині висновку зазначаються: вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І цього Порядку, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються в межах компетенції з метою уточнення причин, встановлення обставин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення або дисциплінарного проступку персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідальність за яке передбачена законодавством України, а також визначення ступеня вини особи (осіб), яка вчинила правопорушення, чиї дії або бездіяльність стали причиною його скоєння.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 розділу ІІ Порядку № 356/5 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Разом з тим, Розділом III Порядку № 356/5 визначено порядок призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 356/5 проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Проведення службових розслідувань за фактами порушень особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, неналежного виконання посадових обов`язків чи втрати ними службових посвідчень, підготовка за їх результатами висновків та проектів наказів про заходи дисциплінарного реагування щодо цих осіб здійснюються керівниками усіх рівнів щодо безпосередньо підпорядкованої особи рядового чи начальницького складу, яка вчинила правопорушення (п. 1 розділу IV Порядку № 356/5).

Із затвердженим висновком службового розслідування за рішенням начальника, який призначив службове розслідування, ознайомлюється начальник органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено проведення службового розслідування.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Порядку № 356/5 про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.

Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Отже, аналіз цих норм Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України свідчить про те, що єдиним належним і допустимим засобом фіксації порушень є висновок, складений за результатами службового розслідування.

Як встановлено судом першої інстанції, за фактом вилучення у позивача заборонених предметів на території режимного корпусу, відповідачем призначено службове розслідування на підставі наказу № 148/ОД-22 від 12.03.2022.

Згідно висновку службового розслідування від 12.03.2022, близько 06.00 год. 12.03.2022 на територiї зони, що охороняєсться у позивача було виявлено та вилучено мобільний телефон марки DONO сріблясто-білого кольору, IMEI НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього. Зазначені речі старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 прихованим способом проніс на територію режимного корпусу. Під час службового розслідування позивач свою вину визнав.

Також, зазначені факти підтверджуються матеріалами службового розслідування, копії яких містяться в матеріалах справи, а також показами свідків допитаних під час розгляду справи по суті.

Тобто, службовим розслідуванням встановлено всі обставини, що призвели до дисциплінарного проступку та кваліфіковано провину позивача, із застосуванням відповідного дисциплінарного стягнення пропорційно допущеним порушенням з урахуванням їх тяжкості.

На підставі висновку службового розслідування, оскаржуваними наказами позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Водночас приймаючи оскаржувані накази, відповідач врахував тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно та підвищені вимоги нормативно-правових актів щодо поведінки позивача.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що посадові обов`язки молодшого інспектора відділу режиму і охорони державної установи Чернівецький слідчий ізолятор визначені посадовою інструкцією, яка затверджена 06.05.2021 начальником державної установи Чернівецький слідчий ізолятор. З вказаною посадовою інструкцією позивач ознайомився 06.05.2021.

Згідно вказаної посадової інструкції, позивач призначається на посаду і звільняється з посади наказом начальника слідчого ізолятора з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач у своїй діяльності керується Конституцією України, нормами кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, законами та підзаконними актами України, наказами, інструкціями, розпорядженнями керівництва Міністерства юстиції України, розпорядженнями тa дорученнями начальника слідчого ізолятора, заступника начальника СІЗО, ЧПНСІ, начальника відділу режиму і охорони.

Крім того, п. 5 наказу державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 05.01.2021 № 88-ОД/21 Про організацію, розпорядок роботи КПП, вдосконалення перепусткового режиму та приведення цієї роботи до вимог Міністерства юстиції категорично заборонено проносити особовим складом установи та відвідувачами мобільних телефонів та транкінгових засобів зв`язку на територію режимного та адміністративного корпусів без дозволу начальника установи.

Зокрема, матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося учасниками справи, що вказаний наказ доведено до відома позивача.

Колегія суддів зазначає, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є найсуворішим, і обов`язково, у цьому випадку, відповідачу необхідно було врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Слід також зазначити, що пунктами 6, 9, 10 та 14 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України встановлено, що посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані: забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; припиняти адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань; запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; приймати і реєструвати заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно приймати щодо них рішення; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень і порушень режиму в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах, а також вчиненню кримінальних правопорушень засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення.

Відповідно до п. 5 глави 4 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.06.2019 за № 633/33604, заборонені для передавання ув`язненим і засудженим продукти харчування, предмети першої необхідності, інші речі та предмети визначено у Переліку продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, заборонених для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі (додаток 1), згідно якого до заборонених предметів першої необхідності, засобів особистої гігієни, інших речей та предметів належать: радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади та гарнітура до них.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.03.2022 черговим помічником начальника СІЗО чергової частини майор внутрішньої служби Василинчуком Я.В. складено акт виявлення та вилучення заборонених для передачі та користування предметів, в якому зафіксовано, що 12.03.2022 у молодшого інспектора 2 категорії вiддiлу peжиму і охорони ОСОБА_1 під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки DONO, IMEI НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього сірого кольору, який він проніс на територію установи прихованим способом, при цьому про заборону пронесення в режимну зону мобільних телефонів йому було завідомо відомо.

Із змісту письмового пояснення ОСОБА_1 відібраного 12.03.2022 під час проведення службового розслідування встановлено, що мобільний телефон DONO та зарядний пристрій до нього він проніс 11.03.2022 прихованим способом в кишені куртки з метою прослуховування радіо в ночі, щоб не заснути на посту. Позивач визнав, що достеменно знав про те, які речі заборонені для використання на режимному корпусі Правилами внутрішнього розпорядку СІЗО.

У письмових поясненнях позивач зазначав, що на інструктажах чергових змін, в оперативній групі та секторі по роботі з персоналом йому неодноразово доводили перелік заборонених предметів для їх використання на території зони, що охороняється.

Також, в поясненнях позивач вказав, що 12.03.2022 приблизно о 06 год. 00 хв. на радіостанції в телефоні спрацював звуковий сигнал, який почув старший по корпусу ОСОБА_2 після цього, його було викликано у приміщення чергової частини, де він добровільно видав черговому помічнику начальника СІЗО ОСОБА_3 . Про скоєне шкодує.

Отже, наведені обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також матеріалами справи.

Разом з тим, показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 підтверджується, що вилучений 12.03.2022 у позивача пристрій є мобільним телефоном.

Використання позивачем мобільного телефону та зарядного пристрою до нього в забороненій зоні всупереч вимог внутрішніх правил також підтверджується матеріалами перевірки Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що уповноваженими особами відповідача проводились з позивачем оперативно-профілактичні бесіди, в тому числі щодо заборони пронесення на територію установи мобільних телефонів, що підтверджується його підписами від 11.02.2022, 13.02.2022, 17.02.2022, 10.03.2022.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач правомірно прийняв оскаржувані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, оскільки позивачем грубо порушено службову дисципліну, а саме: п.п. 6, 9, 10, 14 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Державну кримінально виконавчу-службу України, п. 5 глави 4 розділу 1 наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769 Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, п. 5 наказу Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор від 05.01.2021 № 88-ОД/21 Про організацію, розпорядок роботи КПП, вдосконалення перепусткового режиму та приведення цієї роботи до вимог Міністерства юстиції, що проявилося у особистій безвідповідальності та недисциплінованості, неналежному ставленні до режимних вимог, які діють на території кримінально-виконавчої установи.

Разом з тим, відповідачем дотримано процедуру та порядок проведення службового розслідування, зокрема вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена в ході службового розслідування та підтверджується матеріалами справи. Отже, приймаючи рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, за результатами реалізації якого його звільнено зі служби, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі власних повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищезазначені обставини беззаперечно вказують на те, що відображені у висновку службового розслідування дії позивача свідчать про недотримання останнім принципів діяльності працівника Державної кримінально-виконавчої служби України та свідчать про допущення позивачем дисциплінарного проступку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в даному випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, оскільки, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок ігнорування ним вимог чинного законодавства та вимог, які ставляться до працівників Державної кримінально-виконавчої служби України.

При цьому, колегія суддів враховує, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Зазначена правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваних наказів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують вчинення ним грубого порушення службової дисципліни та режимних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2023 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.