Справа № 439/1622/22
Суддя: Петейчук Б. М.
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1622/22

Провадження № 2-а/439/6/23

03 січня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: Головного управління Національної поліції у Львівській області, в яких просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД за № 627223 від 06 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень. Окрім цього, просить суд провадження у наведений справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стислий виклад позиці позивача.

Позивач зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД за № 627223 від 06 листопада 2022 року, його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04 листопада 2022 року о 16 годині 25 хвилин на перехресті вулиці Тернопільська, що у місті Броди Золочівського району Львівської області, та чотириста сорок дев`ятого кілометра автомобільної дороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», водій: ОСОБА_1 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимоги пункту 14.6.а Правил дорожнього руху України, за що передбачене відповідальність за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач наголошує, що така постанова ухвалена із грубим порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню. Позаяк відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що позивач вчинив об`єктивну сторону адміністративного правопорушення. Отже, жодні докази у справі не підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення під час проведення адміністративного розслідування.

Позивач мотивує, що відповідачем усупереч частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено всебічного, повного та неупередженого адміністративного розслідування, що призвело до неправильних висновків органу Національної поліції.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника: адвоката Мазура Василя Васильовича надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Однак належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходив відзив та не подавалося жодних клопотань про відкладення розгляду справи.

За правилами частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД за № 627223 від 06 листопада 2022 року, його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04 листопада 2022 року о 16 годині 25 хвилин на перехресті вулиці Тернопільська, що у місті Броди Золочівського району Львівської області, та чотириста сорок дев`ятого кілометра автомобільної дороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», водій: ОСОБА_1 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимоги пункту 14.6.а Правил дорожнього руху України, за що передбачене відповідальність за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5).

Мотиви суду.

Щодо поновлення процесуального строку.

За правилами частини 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи зі змісту частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Нормативними правилами частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов. Себто моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними. Тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

-це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

-це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

-ця обставина виникла протягом строку, який пропущено;

-ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верхового суду від 18 березня 2021 року (єдиний унікальний номер справи: 200/11827/19-а).

Із доказів у справі вбачається, що під час події, яка мала місце 04 листопада 2022 року, позивачу: ОСОБА_1 вручено оскаржувану постанову. Вже 09 листопада 2022 року між позивачем: ОСОБА_1 та адвокатом: Мазуром Василем Васильовичем укладено договір про надання професійної правничої допомоги.

Водночас представник позивача: адвокат Мазур Василь Васильович отримав тимчасову непрацездатність та був об`єктивно позбавлений можливості звернутися у визначений десятиденний строк на оскарження зі позовною заявою про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача (а.с. 7-8).

На переконання суду, моментом із якого позивач: ОСОБА_1 набув об`єктивної можливості реалізувати право на звернення до суду щодо захисту свого порушеного права є 14 листопада 2022 року.

За таких обставин, причина пропуску позивачем десятиденного строку на оскарження постанови, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, є поважною. Себто такий процесуальний строк необхідно поновити.

Щодо розгляду позовних вимог по суті.

Нормативними положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

За змістом пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Себто засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» акцентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вимогами частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 14.6 а Правил дорожнього руху України визначено, що обгін заборонено на перехресті.

Водночас жодні докази у справі не містять підтверджень факту порушення позивачем: ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а також події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом під час її оскарження, позаяк містить лише опис обставин, які визначені органом Національної поліції, як підстава для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому, орган Національної поліції України зобов`язаний надати суду докази на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

У свою чергу відповідач, якому достеменно відомо про наявність спору, який виник між сторонами, будучи наділений процесуальними правами та обов`язками, усвідомлюючи тягар доказування, який покладений на нього вимогами адміністративного судочинства, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та участь в судовому засіданні з можливістю надання доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 .

Окрім цього, відповідач не надав суду жодних доказів, які слугували правомірною підставою для встановлення обставин вчинення позивачем: ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання суду, за досліджених обставин справи, на момент завершення адміністративного розслідування та відповідно під час винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, органом Національної поліції не було здобуто жодного підтвердження наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин адміністративне стягнення до ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, накладене всупереч вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відтак оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судового збору.

Нормативними вимогами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви: ОСОБА_1 сплачено судових збір у розмірі 496 гривень 20 копійок (а.с. 16).

Отже, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, зважаючи на вищевказані норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД за № 627223 від 06 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції Львівській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 496 гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складене 03 січня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомо.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: Львівська область, місто Львів, площа Генерала Григоренка, 3.

Суддя Б.М. Петейчук