Справа № 160/26555/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/26555/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року (головуючий суддя Жукова Є.О.)

в адміністративній справі №160/26555/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 21.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ в період з 19.09.2017 по 01.12.2018 р.;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 НГУ здійснити нарахування та виплатити суму належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби військовій частині НОМЕР_1 НГУ в період з 19.09.2017 р. по 01.12.2018 р. з урахуванням останнього місяця підвищення посадового окладу на законодавчому рівні.

Позов обґрунтовано тим, що позивач у період з 19.09.2017 р. по 19.01.2019 р. проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, однак йому не здійснювалась індексація грошового забезпечення, яка передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Зазначає, що Довідкою про розміри грошового забезпечення за видами виплат від 03.12.2021 №139, підтверджується, що за період 19.09.2017 р. по 01.12.2018 р. не здійснювалась індексація грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 19.09.2017 по 01.12.2018 р.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.09.2017 р. по 28.02.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) січень 2008 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 01.12.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2018 року №1078.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Зазначив, що січень 2008 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Щодо врахування базового місяця - березня 2018 року, суд першої інстанції зазначив, що в цій частині позов підлягає задоволенню, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою військовослужбовцям було підвищено оклади. На момент виникнення спірних правовідносин до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294, яка набрала чинності 01.01.2008 р. При цьому, зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 р. у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вказує, що згідно вимог Постанови №1013 і Порядку №1078 грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції. Відповідно, для проведення подальшої індексації доходів, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 відповідно до Порядку №1078. Відповідно до вимог абзацу 9 пункту 5 Порядку №1078 та Додатку 5 до Порядку №1078 для визначення індексу споживчих цін, з метою проведення подальшої індексації позивачу, починаючи з січня 2016 здійснювалось обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком. Вказане обчислення здійснювалося до перевищення нарахованої суми індексації розміру підвищення доходу (грошового забезпечення) у грудні 2015 року. І оскільки нарахована сума ймовірної індексації протягом січня 2016 року - січня 2018 року не перевищила розмір підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, відповідно не відновилася індексація грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб в цьому періоді. Тому з урахуванням вказаного, нарахована індексація позивачу за період з вересня 2017 р. по січень 2018 р. відповідно до норм та правил, визначених Порядком №1078 становить 0,00 грн щомісячно. 01 березня 2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням, та встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. У зв`язку з прийняттям даної постанови грошове забезпечення військовослужбовців, збільшилося в абсолютному розмірі. Кошторисом доходів і видатків Державного бюджету військової частини НОМЕР_1 НГУ на 2016-2017 роки не передбачено виплату індексації. Відповідно цьому фонд оплати праці у штатному розписі військової частини НОМЕР_1 не включає виплату індексації згідно штатних посад (п.26 БКУ). Згідно вимог Постанови №1013 і Порядку №1078 грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції. Відповідно, для проведення подальшої індексації доходів, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 відповідно до Порядку №1078. При цьому, відповідно до вимог абзацу дев`ятого пункту 5 Порядку №1078 та Додатку 5 до Порядку №1078 для визначення індексу споживчих цін, з метою проведення подальшої індексації позивачу, починаючи з січня 2016 здійснювалось обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком. Вказане обчислення здійснювалося до перевищення нарахованої суми індексації розміру підвищення доходу (грошового забезпечення) у грудні 2015 року. І оскільки нарахована сума ймовірної індексації протягом січня 2016 року - січня 2018 року не перевищила розмір підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, відповідно не відновилася індексація грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб в цьому періоді. Тому з урахуванням вказаного, нарахована індексація позивачу за період з вересня 2017 року по січень 2018 року відповідно до норм та правил, визначених Порядком №1078 становить 0,00 грн щомісячно. 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням, та встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Також зазначає, що позовні вимоги в частині визначення січня 2008 року як базового місяця не підлягають задоволенню.

До апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів, тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. Вказує, що посадовий оклад, який йому виплачувався за період служби, був встановлений із січня 2008 року та не змінювався. Цей оклад змінився лише в березні 2018 року на підставі постановки КМУ №704 від 30.08.2017.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 19.09.2017 р. по 19.01.2021 р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 09.01.2019 р. №7, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 (Г-016970), контролера (кулеметника) 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, переміщеного на підставі наказу командувача Національної' гвардії України від 11.12.2018 №199о/с для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), з 09 січня 2019 року.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексацію грошового забезпечення за період служби з 19.09.2017 по 01.12.2018 у Військовій частині НОМЕР_4 Національної гвардії України.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 року №1282-ХІІ.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (№2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст. 19 ЗУ № 2017-III).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (№2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII).

До складу грошового забезпечення входять (ч.ч. 2,3 ст.9 ЗУ №2011-XII):

- посадовий оклад,

- оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу,

- надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.

Так, частиною 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (№1282-ХІІ) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (№1282-ХІІ) визначені підстави для проведення індексації, а саме: індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (ст.5 ЗУ № 1282-ХІІ).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 ЗУ № 1282-ХІІ).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

За змістом пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню:

1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;

2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;

4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 825/565/17.

Відповідно до Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановляється у розмірі 103%.

До 01.01.2016 року поріг індексації встановлювався в розмірі 101% до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77 до Порядку № 1078.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06 лютого 2003 року № 491-IV.

Тобто, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте, не отримувала їх під час проходження служби з незалежних від неї обставин.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 (яка набрала чинності 01 січня 2008 року) затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток).

Суд першої інстанції, виходячи з дати набрання чинності цією постановою (01 січня 2008 року) дійшов висновку, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Натомість з висновком суду першої інстанції про можливість задоволення позовних вимог в частині застосування базового місяця січень 2008 року, до періоду з 19.09.2017р. по 28.02.2018 р. колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися виходячи з наступного.

Відповідач не спростовує доводи позивача, що в період з 19.09.2016р. по 28.02.2018 р. дійсно не нараховувалася індексація, посилаючись на те, що з 01.01.2016 року (а не з січня 2008) грошове забезпечення військовослужбовців було значно збільшено за рахунок збільшення їх грошової винагороди.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що умова, за якої у працівника не буде виникати індексація, - регулярне підвищення окладів. Це випливає із механізму дії індексації, а саме: від наступного за "базовим" місяця перемножуються місячні індекси інфляції, і коли такий накопичувальний індекс перевищить поріг 103%, - у працівника виникає право на індексацію.

Отже, базовим місяцем за період з 19.09.2017р. по 28.02.2018 р. не може бути січень 2008 року, оскільки в січні 2016 року відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, тому базовим місяцем може вважатися січень 2016 року, а не січень 2008 року.

Оскільки суд першої інстанції не дослідив зазначених обставин, то припустився помилкових висновків про можливість задоволення позовних вимог щодо застосування базового місяця січень 2008 року до періоду з 19.09.2016р. по 28.02.2018 р.

Обов`язковість проведення індексації регламентовано Законом України «Про індексацію», а її проведення здійснюється згідно з Порядком № 1078, який затверджений постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 р. №1078.

Заробітна плата індексується в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто індексується не вся заробітна плата, а тільки та її частина, яка не перевищує прожитковий мінімум для працездатних громадян.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи період з 19.09.2017р. по 28.02.2018 р, до якого судом першої інстанції застосувати базовий місяць січень 2008 року, не знайшла підстав для задоволення цих позовних вимог.

Так, матеріали справи містять Довідку від 03.12.2021 №139, яка видана ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, в тому, що він дійсно проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 19.09.2017 р. по 19.01.2019 р., в довідці зазначено розмір грошового забезпечення за вилами виплат (а.с. 7).

Досліджуючи вказану довідку судом апеляційної інстанції встановлено, що за 2017 рік в графі «Індексація ГЗ» зазначено, що індексація нарахована в розмірі « 0,00».

При цьому, за грудень 2018 рік в графі «Індексація ГЗ» зазначено, що індексація нарахована в розмірі « 71,08».

Аналіз вказаної довідки дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення позивача в 2017 була розрахована відповідачем при виплаті грошового забезпечення позивача в розмірі «0,00», за 2018 рік в розмірі « 71,08» (за грудень-місяць), при цьому, до грудня-місяці 2018 року індексація була нарахована позивачу також в розмірі « 0,00».

При цьому в даному позові позивач не оскаржує розмір індексації, позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не нарахування індексації.

Однак індексація за зазначений позивачем період розрахована відповідачем з показником « 0,00».

Слід зазначити, що право на індикацію виникає не завжди, а лише коли перевищується поріг індексації (103%).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно розрахунку Калькулятора індексації заробітної плати, позивач за вказаний період має показник індексації його грошового забезпечення « 0,00».

Отже, відповідач не здійснив бездіяльності щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.09.2017 по 01.12.2018 р.

Водночас, щодо врахування базового місяця - березень 2018 року до періоду з 01.03.2018 р. по 01.12.2018 р., то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що за вказаний період базовим місяцем є саме березень 2018 року.

Так, аналіз довідки від 03.12.2021 №139 вказує, що в березні 2018 року посадовий оклад позивача збільшився до 2555грн. (у порівнянні з попереднім місяцем 530грн.), отже базовим місяцем є саме березень 2018 року.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача з показником « 0,00».
З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи, викладені позивачем.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.12.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова