Справа № 154/3259/22
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., за участю представника позивача адвоката Жука Ю.Б., представника відповідача начальника сектору адміністративної практики Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Барила О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що постановою БАБ №799095 від 24.07.2022р., яка винесена інспектором СРПП Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Нестеруком В.В., його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення за правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510грн., за те, що він 24 липня 2022 року, близько о 16-20год., керуючи транспортним засобом «Дачія Логан» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Устилузькій в м.Володимирі не був пристебнутий ременем безпеки, не пред`явив свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, чим порушив п.2.1 «б», та п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її визнати протиправною та скасувати, оскільки вважає її неправомірною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що 24.07.2022р. не керував автомобілем, будучі не пристебнутим ременем безпеки, будь які вимоги щодо пред`явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу працівники поліції йому не ставили, права не роз`яснювали, розгляд справи проведено за відсутності позивача, як правопорушника, постанова йому не оголошувалась та не надсилалась, про існування постанови йому стало відомо вже 14.10.2022р. у відділі Володимир-Волинського ДВС, що є підставою для поновлення строку для оскарження оспорюваної постанови. Крім того, дії працівника поліції не відповідають вимогам Інструкції з оформлення адмінматеріалів, оскільки правопорушення зафіксовані не в автоматичному режимі та докази вказаних правопорушень відсутні. Виходячи з наведеного, просив поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, визнати постанову протиправною та скасувати її.

Представник позивача адвокат Жук Ю.Б. в судовому засіданні позовні вимоги, викладені обставини та мотиви підтримав. Зазначив, що подій викладених у постанові не було, порядок притягнення особи до адмінвідповідальності порушений, розгляд справи проводився за її відсутності, що позбавило його довірителя надати докази, які б спростували вказане в постанові. Водночас у відповідача відсутні докази, які б підтвердили вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Представник відповідачаначальника сектору адміністративної практики Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Барила О.П.Ю надав до суду відзив та відеозапис з фіксуванням правопорушення, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що 24.07.2022р. інспектором СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Нестеруком В.В. був зупинений ОСОБА_1 за керування автомобілем будучи не пристебнутим ременем безпеки та створення аварійної ситуації на дорозі. Встановивши особу порушника, було розпочато розгляд справи про адмінправопорушення, роз`яснено права, заслухало усні пояснення особи по факту порушення. Будь яких клопотання щодо залучення захисника особа не висловлювала Після написання постанови про адмінправопорушення, ОСОБА_1 було запропоновано отримати копію на що він відмовився. Таким чином, дослідивши всі обставини адмінправопорушення та врахувавши пояснення правопорушника, поліцейським, як уповноваженою особою було винесено відповідну постанову про притягнення до адмінвідповідальності. Також вказав що копія постанови була направлена правопорушнику поштовим відправленням про що надані відповідні докази, у зв`язку з викладеним у задоволенні заявлених вимог просив відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідка, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Частиною 1 ст. 123 КАС передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Позивач стверджує, що не отримав своєчасно постанову, про її існування йому стало відомо тільки 14 жовтня 2022р. коли з`явився за викликом відділу ДВС, а тому був позбавлений можливості протягом встановлено законом строку звернутися до суду для її оскарження. Доказів, які б спростовували це твердження позивача суду не надано. З копії оскаржуваної постанови, наданої до суду, вбачається, що відмітку про одержання копії постанови позивачем під підпис вона не містить, міститься запис «від підпису відмовився». Надана суду копія фіскального чеку про поштове відправлення рекомендованим листом від 05.08.2022р. не свідчить про вручення особі копії оскаржуваної постанови. З огляду на це суд вважає, що заява позивача про поновлення строку на оскарження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Нестерук В.В. пояснив, що 24.07.2022р. працював в екіпажі разом з Марчуком. Під час чергування неподалік автозаправки «WOG» назустріч їхав автомобіль «Дачія Логан» синього кольору, водій якого здійснював неадекватні маневри, на нього був вдягнутий військовий шолом. На їх вимогу щодо зупинки, водій не реагував, у зв`язку з чим вимушені були його переслідувати, увімкнули маячки та сирену, однак водій продовжував рух. Для блокування автомобілю правопорушника було викликано ще один екіпаж, за допомогою якого і зупинений бувавтомобіль «Дачія Логан». В подальшому водія було доставлено до райвідділу, де встановлено його особу. Він надав паспорт громадянина України, посвідчення водія, сказав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, просив відпустити. Безпосередньо ним було складено адмінматеріали за керування автомобілю без ременя безпеки і відсутності документу на реєстрацію авто. Факт керування ОСОБА_1 не пристебнутим ременем безпеки був встановлений ним під час руху біляавтозаправки «WOG», а також зафіксований на відеореєстраторі, що і стало підставою для зупинки водія. Реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб також не представив. Під час складання адмінматеріалів ніяких клопотань щодо залучення адвоката чи надання доказів не заявляв.

Судом встановлено, що 24 липня 2022 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №799095 від 24.07.2022р., інспектора СРПП Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Нестерука В.В., притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема за те, що 24 липня 2022 року о 16-20год., він керував автомобілем «Дачія Логан» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Устилузькій в м.Володимирі не був пристебнутий ременем безпеки, не пред`явив свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, чим порушив п.2.1 «б», та п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 510грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2.1.«б» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п.2.3«в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вимоги ч.5 ст.121 КУпАП передбачають, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(ч.5 ст.121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Відповідно дост.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч.5ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведених правових норм вбачається, що інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак, підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності дост.276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем її перебування та виконанням нею посадових обов`язків, яка в даному випадку була уповноважена розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення, на її думку, адміністративного правопорушення, а не за місцем перебування Управління патрульної поліції.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З відеозапису наданого відповідачем оптичного диску, вбачається що водій на автомобілі «Дачія Логан» синього кольору, який згодом назвався ОСОБА_1 , дійсно рухався з не пристебнутим ременем безпеки, також вбачається, що він не пристебнутий в момент перебування в автомобілі за кермом та зупинки на автозаправці «WOG» при затриманні працівниками поліції. Крім того, витребування поліцейським під час складання адмінматеріалів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак факту надання даного документу ОСОБА_1 не вбачається, також відсутні будь які клопотання щодо залучення захисника, чи надання доказів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а, зазначено, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Натомість відеозапис, наданий суду відповідачем, містить саме відомості про вчинення позивачем правопорушення.

Зафіксовані на відеодиску обставини аналогічні поясненням допитаного в судовому засіданні інспектора СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Нестерука В.В., достеменність яких не викликає у суду сумніву.

Тому суд, надаючи оцінку доказам, зокрема відеодиску фіксації порушень ПДР з нагрудної бодікамери поліцейського та поясненням поліцейського, в рамках розгляду даного адміністративного позову в порядку КАСУ, не зважає на аргументи сторони позивача про те що відеозапис є недопустимим доказом з причини не зазначення в оскаржуваній постанові, сприймаючи таку позицію як намагання уникну відповідальності.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на порушення інспектором положень ст.ст. 268 КУпАП, оскільки в ході судового слідства встановлено, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , інспектором поліції останньому були роз`ясненні його права передбачені ст.268 КУпАП, та від правопорушника до інспектора ніяких заяв та клопотань з приводу їх реалізації не надходило, що підтверджується файлом запису.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з офіційним тлумачення Конституційного Суду України, яке дано рішенням від 26.05.2015 р. №5-рп/2015, словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини 1 ст.276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В той же час, ч.2 ст.258 КУпАП визначено випадок, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, а саме: у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які визначені законом, зокрема ч.2 ст.258 КУпАП, на думку суду, не є порушенням ст.276, 278, 279 КУпАП, оскільки право на застосування такого провадження передбачено законом, а юрисдикція Управління нацполіції у Волинській області, працівником якої є інспектор Нестерук В.В., поширюється на територію м.Володимира, у тому числі й на вул.Устилузьку.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БАБ №799095 від 24.07.2022 року відносно ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв,язку з відмовмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 243-246 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ