Справа № 320/9829/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року м.Київ № 320/9829/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті, Відділу Державного нагляду у м. Києві Державної служби на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті, Відділу Державного нагляду у м. Києві Державної служби на транспорті, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (відділу нагляду (контролю) у Київській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу №344390 від 27.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що працівниками Відділу державного контролю за безпекою на транспорті у м.Києві складено акт проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №332638 від 10.08.2022. На підставі даного акту начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті Мартинюком Романом винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №344390 від 27.09.2022, якою накладено на позивача штраф у сумі 17 000,00 грн. Позивач вважає, що він не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження факту перевезення позивачем людей під час проведення перевірки. Тому, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, необґрунтованою та прийнятою без повного та всебічного з`ясування обставин справи, яка підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

Відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті, подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що в ході проведення перевірки транспортного засобу MERSEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 було встановлено, що він належить позивачу, проте водій не надав будь-які інші документи, що передбачені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказане було зафіксовано в акті додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.08.2022 №332638. За результатами розгляду справи, відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.09.2022 №344390, якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000,00 грн.

Відповідач, Відділ Державного нагляду (контролю) у м.Києві, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали на електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням "Діловодство спеціалізованого суду".

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.08.2022 на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок з 08.08.2022 по 14.08.2022, направлення на рейдову перевірку від 04.08.2022 №000355, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у м.Києві проведено рейдову перевірку транспортного засобу «MERSEDES-BENZ» Спрінтер 413 СДІ, д.н.з. НОМЕР_1 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.08.2022 №332638.

Відповідно до акту перевірки, державним інспектором було встановлено, що згідно наданого водієм посвідчення водія серії НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивач є водієм, а транспортний засіб є власністю позивача - ФОП ОСОБА_1 Б

За наслідком перевірки в акті зафіксовано порушення, а саме: під час здійснення нерегулярних перевезень за маршрутом "Київ-Тетіїв" у водія на момент перевірки відсутні документи, а саме договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абз. 3 ч.1 перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій з актом ознайомлений, у поясненнях написав про те, що папку з документами забув вдома.

29.08.2022 на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено повідомлення від 29.08.2022 №27060/30/24-22 про запрошення позивача на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на 27.09.2022 з 10.00 год. до 15.00 год. в приміщенні відділу Державного нагляду (контролю) у Київській області, що підтверджується копією повідомлення.

Вказане відправлення було вручене позивачу 23.09.2022, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 920.

За результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт відділом Державного нагляду (контролю) у Київській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.09.2022 №344390, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн, відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які склалися у даній справі, є Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із п. 12 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Відповідно до зазначеного Додатку в графі що належить зазначається суб`єкт, якому належить транспортний засіб, що перевіряється, тобто власник цього транспортного засобу, а не перевізник. Випадком, коли у даній графі Акту може зазначатися автомобільний перевізник, є ситуація, коли і власником транспортного засобу і перевізником є одна і та сама людина.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

В той же час, відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення оскарженої постанови відповідачем визначено порушення позивачем ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вказана норма визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, частиною 1 статті 39 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно із частиною четвертою статті 39 Закону № 2344 визначені документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 42 Закону № 2344 договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі Правила № 176).

Відповідно до пункту 51 Правил № 176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до пункту 56 Правил № 176, договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Пунктом 61 Правил № 176 передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не знаходить поважними посилання позивача на те, що він 10.08.2022 о 07.50 год. не надавав послуги з нерегулярного перевезення пасажирів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та посвідчення водія серії НОМЕР_2 , державним інспектором було встановлено, що транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ спрінтер 413 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , є власністю позивача - ФОП ОСОБА_1 , який і є водієм вказаного транспортного засобу.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 02.08.2002 та видами діяльності якого є: 49.39 - Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (основний); 47.99 - Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.39 - Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.

Для надання послуг з внутрішнього перевезення пасажирів автобусами ФОП ОСОБА_1 було отримано відповідну ліцензією Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті серії АЕ №421417 від 01.09.2014.

Крім того, позивачем укладено з ПрАТ Страхова компанія «Еталон» (Страховик) договір обов`язкового страхування водіїв від нещасних випадків на автомобільному транспорті від 20.05.2022.

Відповідно до пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таким чином, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасовий реєстраційний талон).

В той же час, позивачем не надано доказів на підтвердження факту передачі транспортного засобу марки MERСEDES-BENZ спрінтер, іншій особі та його використання такою особою у своїй господарській діяльності.

Крім того, в акті перевірки позивач не спростовує виявленого порушення, натомість пояснює про те, що документи знаходяться у нього вдома.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі № 826/2239/16 дійшов висновку, що непред`явлення документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Щодо твердження позивача про відсутність у акті перевірки посилання на наявність групи пасажирів та їх пояснень, суд зазначає, що форма і зміст акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом затверджена Додатком №3 до Порядку №1567. При цьому, затвердженою формою акту не передбачено можливості внесення такої інформації до нього.

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачем здійснено перевірку позивача з порушенням строку перевірки, оскільки відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №000355 від 04.05.2022 перевірка відбувалась на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 04.08.2022 №11613/30/18-22 (з 08.08.2022 до 14.08.2022), а саме - 10.08.2022, а не 08.07.2022, як помилково вважає позивач.

Відтак, з урахуванням підтвердження факту перевезення позивачем пасажирів 10.08.2022, по маршруту "Київ - Тетіїв", в режимі нерегулярних перевезень та відсутності у водія документів, передбачених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №344390 від 27.09.2022.

Крім того, згідно із пунктами 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку № 1567.

29.08.2022 повідомленням від 29.08.2022 №27060/30/24-22, яке було направлено перевізнику рекомендованим листом із штрих-кодовим ідентифікатором № 920, було викликано його для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 27.09.2022 з 10.00 год. до 15.00 год.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 920 23.09.2022 позивач отримав вищезазначене повідомлення.

Відтак, у позивача була можливість та достатній час надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення постанови з моменту скоєння правопорушення.

Враховуючи наведене, позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши у сукупності наявні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень статті 139 КАС України сплачений судовий збір суд залишає за позивачем.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.