Справа № 520/24784/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 р. Справа № 520/24784/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 520/24784/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області у частині недоврахування страхового стажу ОСОБА_1 незаконними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 наступні періоди: підприємницької діяльності як роботи за сумісництвом - з 01.01.1998 року до 31.12.2003 року; роботи на посаді директора підприємства "Березень" товариства інвалідів Київського району міста Харкова - з 20.05.1994 року до 23.03.1999 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області надати роз`яснення щодо можливості збільшення страхового стажу ОСОБА_1 зворотною датою у разі сплати відповідного страхового внеску до Пенсійного фонду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсі за віком ОСОБА_1 з 02.03.2021 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказав, що відповідачем протиправно не зараховано у страховий стаж ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності як роботи за сумісництвом - з 01.01.1998 року до 31.12.2003 року; роботи на посаді директора підприємства "Березень" товариства інвалідів Київського району міста Харкова - з 20.05.1994 року до 23.03.1999 року, навіть незважаючи на те, що заявником надано всі наявні документи. Вказані обставини порушують права позивача на соціальний захист та змісили його звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 22.12.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана уповноваженим представником, що підтверджується відміткою про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за Розпорядженням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів Харківської області № 290 від 21.04.1992 року, ОСОБА_1 зареєстрований як підприємець без утворення юридичної особи, що також підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с. 18).

Відповідно до запису в трудовій книжці ОСОБА_1 (запис № 14), 15.05.1994 року закрито підприємницьку діяльність.

Відповідно до даних довідки Державної податкової інспекції Фрунзенського району м. Харкова від 08.10.1996 року № 10-216/50, приватний підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у податковій інспекції по Фрунзенському району, як підприємець (на підставі рішення РИК № 73 від 30.01.1995 року, свідоцтво № НОМЕР_1 ) та сплачує податки, заборгованості до бюджету не має.

Згідно довідки Східного управління ГУ ДПС у Харківській області від 17.08.2020 року № 15012/ФОП/20-40-58-06-20, ФОП ОСОБА_2 перебував на обліку у Східному управління ГУ ДПС у Харківській області як фізична особа підприємець з 21.04.1992 року. ФОП ОСОБА_1 застосовував фіксовану сплату прибуткового податку шляхом придбання фіксованого патенту.

Відповідно до повідомлення Харківської міської ради № 1902, державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 скасовано 12.02.2002 року за заявою власника.

Згідно даних довідки Головного управління статистики у Харківській області від 19.03.2021 року № 03.1-08/343, з 07.07.1997 року та до 24.03.1999 року, директором Підприємства «Березень» Товариства інвалідів Київського району був ОСОБА_1

24.03.1999 року зареєстровано скасування державної реєстрації Підприємства «Березень» Товариства інвалідів Київського району, що підтверджується повідомленням № 1112.

Відповідно до запису в трудовій книжці позивача (запис № 22), ОСОБА_1 з 18.08.1998 року прийнятий на посаду заступника директора ТОВ «ТНТ», а 22.06.2004 року звільнений із займаної посади.

06.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, в якій просив зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 21.04.1992 року по 23.03.1999 року, роботи на посаді директора підприємства "Березень" товариства інвалідів Київського району м. Харкова - з 20.05.1994 року по 23.03.1999 року. Також заявник просив надати можливість для збільшення страхового стажу ОСОБА_1 за рахунок роботи на посаді заступника директора ТОВ "ТНТ" і директора ТОВ "ТНТ"-"НДЦ "ТНТ" з 01.01.2004 року і до цього часу, у разі сплати відповідного внеску до Пенсійного фонду України за вказаний період роботи ОСОБА_1 у ТОВ "ТНТ"-"НДЦ "ТНТ".

Листом від 27.10.2021 року № 2000-0219-8/133815 ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено ОСОБА_1 , що:

1. Зарахувати період роботи з 21.04.1992 року по 17.08.1998 року неможливо, оскільки податкова звітність в електронних базах ДПС в Харківській області зберігається лише 5 років. До стажу зараховано період з 18.08.1998 року по 31.12.2003 року.

2. Згідно листа ГУ ПФУ в Харківській області від 11.03.2021 року № 2000-0302-8/35639 необхідно надати уточнюючу довідку за період страхового стажу з 20.05.1994 року по 23.03.1999 рік

3. Да ними, що містяться в системі персоніфікованого обліку інформація про сплату страхових внесків ТОВ "ТНТ" з 01.01.2004 року відсутня.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу заявлені періоди, звернувся до суду із даним позовом.

По суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 3-1 розділу ХV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Абзацом третім підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок №22-1), передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Тобто, за змістом пункту 3-1 розділу ХV Закону №1058-IV, пункту 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України Про інформацію має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно з пунктом 7 Положення №794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2001 за №998/6189 (далі-Інструкція) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

З аналізу наведених вище норм установлено, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.

Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Так в період з 01.01.1998 по 30.06.2000 єдиною умовою для зарахування стажу була реєстрація позивача, як підприємця, незалежно від сплати або несплати внесків до Пенсійного фонду.

У свою чергу, з 01.07.2000 для врахування особі періоду її підприємницької діяльності крім реєстрації підприємцем обов`язковою було і сплата такою особою відповідних платежів.

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для перерахунку їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Східного управління ГУ ДПС у Харківській області від 17.08.2020 року № 15012/ФОП/20-40-58-06-20, ФОП ОСОБА_2 перебував на обліку у Східному управління ГУ ДПС у Харківській області як фізична особа підприємець з 21.04.1992 року. ФОП ОСОБА_1 застосовував фіксовану сплату прибуткового податку шляхом придбання фіксованого патенту.

Відповідно до повідомлення Харківської міської ради № 1902, державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 скасовано 12.02.2002 року за заявою власника.

У листі ГУ АФУ в Харківській області, який сформовано на заяву ОСОБА_2 від 06.10.2021 року, повідомлено, що заявнику зараховано стаж з 18.08.1998 року по 31.12.2003 року.

Поряд з цим, відповідач не довів, що з 01.01.1998 по 18.08.1998 позивач не був зареєстрований підприємцем або припиняв підприємницьку діяльність на зазначені періоди, доказів проведення відповідачем перевірки відомостей щодо ОСОБА_1 матеріали справи також містять.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач набув право на зарахування до страхового стажу позивача період підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 з 01.01.1998 року по 18.08.1998 року.

Щодо вимоги позивача про зарахування до його страхового стажу підприємницької діяльності як роботи за сумісництвом - з 01.01.1998 року до 31.12.2003 року, то суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви (з урахуванням уточненої позовної заяви), позивач вважає, що оскільки у вказаний період він працював і як фізична особа підприємець, і з 18.08.1998 року обіймав посаду заступника директора ТОВ «ТНТ», то він має право на зарахування вказаного періоду до страхового стажу як роботи за сумісництвом.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон № 1058 набрав чинності 01 січня 2004 року, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.40 Закону № 1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-ІV, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Крім того, пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку; Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, підтвердженням трудового стажу до 01.01.2004 є наявність доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Водночас, позивачем до позовної заяви не надано доказів реєстрації ТОВ «ТНТ» (наприклад, інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), статуту підприємства, розпорядження/наказу/чи іншого відомчого документа про призначення ОСОБА_1 заступником директора підприємства разом з описом кола його обов`язків, доказів сплати вказаним підприємством страхових внесків, даних з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків, відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів, угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Записом в трудовій книжці позивача (запис № 22) підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 з 18.08.1998 року прийнятий на посаду заступника директора ТОВ «ТНТ», а 22.06.2004 року звільнений із займаної посади, тобто позивачем підтверджено наявність у нього саме трудового стажу у вказаний період, а не страхового.

Разом з тим, жодних доказів того, що ТОВ «ТНТ» у вказаний період виплачувало позивачу дохід, з якого сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, матеріали справи не містять, а тому підстави для зарахування періоду перебування позивача в статусі заступника директора ТОВ «ТНТ» до страхового стажу відсутні.

З огляду на зазначене позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_2 підприємницької діяльності як роботи за сумісництвом - з 01.01.1998 року до 31.12.2003 року задоволенню не підлягають.

Суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу роботи на посаді директора підприємства "Березень" товариства інвалідів Київського району міста Харкова - з 20.05.1994 року до 23.03.1999 року, оскільки позивачем не надано до суду доказів відрахування страхових внесків із його заробітної плати посаді директора підприємства "Березень" товариства інвалідів Київського району до Пенсійного фонду України.

Залучені позивачем акт перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків до Пенсійного фонду № 263 від 25.03.1999 року, результати перевірки правильності нарахування збору на обов`язкове пенсійне страхування підприємства "Березень" товариства інвалідів Київського району міста Харкова від 25.03.1999 року свідчать лише про сплату саме підприємством внесків до Пенсійного фонду, але не свідчать про відрахування страхових внесків із заробітної плати директора підприємства до Пенсійного фонду України.

Таким чином, підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача відсутні.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області надати роз`яснення щодо можливості збільшення страхового стажу ОСОБА_1 зворотною датою у разі сплати відповідного страхового внеску до Пенсійного фонду, то суд відмовляє у задоволенні вказаної частини позовних вимог, оскільки, порядок надання правової консультації проводиться на власний розсуд суб`єкта владних повноважень, з урахування його дискреційних повноважень.

Окрім того, ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що інформація про сплату страхових внесків ТОВ «ТНТ» з 01.01.2004 року в системі персоніфікованого обліку відсутня, що в свою чергу, унеможливлює провести перевірку можливості зарахування страхового стажу позивача періодів його роботи на вказаному підприємстві.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у п. 54 рішення від 02.11.2006 у справі "Волохи проти України" зазначено, що це втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене "згідно із законом", оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у сфері, про яку йдеться, та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля при застосуванні таких заходів спостереження.

Будь-яка дія органів державної влади має будуватися на цьому принципі, а відтак чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (п. 147 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Броньовський проти Польщі" від 22.06.2004). Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. У національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гавенда проти Польщі" від 14.03.2002, п. 56 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Аманн проти Швейцаріїї" від 16.02.2000).

Також Європейський суд з прав людини у п. 30 рішення у справі "Круслена" від 24.04.1990 зазначив, що закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі чи судді нічим не обмеженого дискреційного права суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання.

Загальні принципи диференціації між підміною органу державної влади судом та здійсненням правосуддя безпосередньо сформульовано в рішенні від 09.06.2005 по справі "Фадєєва проти Росії", в якому Суд з відсилкою до справи "Баклі проти Сполученого Королівства" зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду саме національні органи влади мають дати вихідну оцінку "необхідності" втручання як стосовно законодавчого поля, так і реалізації конкретного заходу, але, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду, їхнє рішення підлягає перевірці Судом на предмет його відповідності вимогам Конвенції".

Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між органами державної влади та суб`єктами господарювання. Також, що є дуже важливим, суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Окрім того, частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги наступним чином:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період підприємницької діяльності з 01.01.1998 року по 18.08.1998 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період підприємницької діяльності з 01.01.1998 року по 18.08.1998 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 02.03.2021 року з урахуванням страхового стажу підприємницької діяльності з 01.01.1998 рок по 18.08.1998 рік, з урахуванням проведених виплат.

Розподіл судових витрат проводиться відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період підприємницької діяльності з 01.01.1998 року по 18.08.1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період підприємницької діяльності з 01.01.1998 року по 18.08.1998 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 02.03.2021 року з урахуванням страхового стажу підприємницької діяльності з 01.01.1998 рок по 18.08.1998 рік, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста пятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С. Мороко