Справа № 160/16646/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, а саме: з 04.01.2022 року;
В обґрунтування позову позивач зазначає, що під час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, спірним рішенням їй було відмовлено у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу. Частину трудового стажу не зараховано через те, що написання прізвища позивача в трудовій книжці різниться з написанням прізвища в паспорті. Вважає відмову протиправною та просить суд задовольнити позовні вимоги.
На адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що не можливо призначити пенсію через недостатність підтвердженого належним чином страхового стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 відкрито провадження у справі за позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошене повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.01.2022 року звернулася з заявою до відділу перерахунків пенсій № 3 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком.
04 лютого 2022 року нею було отримано рішення про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з тим, що її прізвище зазначене в трудовій книжці НОМЕР_2 та свідоцтві про шлюб не відповідають паспортним даним, а саме: в паспорті № НОМЕР_3 виданим органом 1226 19 жовтня 2017 року прізвище зазначено як « ОСОБА_2 », в той час як в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Жовтневим відділом РАЦС 22.10.1993 року - « ОСОБА_3 », а в трудовій книжці російською мовою зазначено «фамилия изменена на ОСОБА_4 согл. св-ва о браке № 399465....» при цьому українською мовою вписано тільки прізвище « ОСОБА_3 ».
Завдяки вищевказаним помилкам позивачці було враховано лише 15 років 1 місяць 21 день страхового стажу, при тому, що її страховий стаж складав 34 роки 4 місяці 16 днів, відповідно до наданої трудової книжки та відомостей з реєстру застрахованих осіб.
Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 червня 2022 року по справі №211/1756/22, що набрало законної сили 21.07.2022р., заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задоволено. Встановлено факт належності правовстановлюючого документа свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 виданого Жовтневим відділом РАЦС м.Кривого Рогу 22.10.1993 року, актовий запис № 1097 та трудової книжки НОМЕР_6 від 27 липня 1981 року на ім`я ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_8 (рос. мов.) - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з діями пенсійного органу позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини по справі, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (Закон України № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Закон України № 1788-XII) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 1 Закону України № 1788-XII громадяни України мають право на державне забезпечення за віком, по інвалідності, в зв`язку з втратою годувальника та інших випадках, передбачених Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, виходячи з наведених вище законодавчих актів, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд установив, що до заяви про призначення пенсії за віком позивач надала трудову книжку серія НОМЕР_2 .

Суд зазначає, що заперечення щодо записів про періоди роботи позивача та її перебування на обліку в центрі зайнятості, які містить трудова книжка, в органів пенсійного фонду відсутні. Про це свідчить зміст оскаржуваного рішення.

Проте, відповідач не зарахував до стажу позивача періоди її роботи згідно з цією трудовою книжкою через те, що прізвище на титульній сторінці трудової книжки не відповідає даним паспорту.

Так, за приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 2.11.- 2.13 Інструкції №58 від 29.07.1993, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Саме на підставі наведених норм про порядок ведення трудових книжок і були внесені зміни до трудової книжки позивача, а саме, вказано (мовою трудової книжки): «фамилия изменена на Пилипенко согл. св-ва о браке №399465....».

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 червня 2022 року по справі №211/1756/22, що набрало законної сили 21.07.2022р., заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задоволено. Встановлено факт належності правовстановлюючого документа свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 виданого Жовтневим відділом РАЦС м.Кривого Рогу 22.10.1993 року, актовий запис № 1097 та трудової книжки НОМЕР_6 від 27 липня 1981 року на ім`я ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_8 (рос. мов.) - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Як встановлено вказаним рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 червня 2022 року по справі №211/1756/22:

«Трудова книжка виписувалася 27 липня 1981 року на дівоче прізвище позивача « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 22 березня 2022 року Тернівським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ ( м. Дніпро) серії НОМЕР_7 , актовий запис 324 від 01.12.1961 року.

Шлюб нею було укладено 22 жовтня 1993 року з ОСОБА_5 , після чого позивач взяла прізвище чоловіка.

Дані документи заповнювались російською мовою.

Паспорт у вигляді книжечки вона отримала після укладання шлюбу 05 листопада 1998 року, виданий Довгинцівським РВ Криворізького МУ УМВС в Дніпропетровській області серія АК 351404, копія якого в неї лишилася. В ньому її прізвище було зазначено як « ОСОБА_2 », а тому при зміні паспорту в 2017 році також було зазначено ОСОБА_10 .

За таких розбіжностей в документах та невірний переклад її прізвища посадовими особами установ відповідальних за їх видачу, обумовили звернення позивача до суду.

Данні розбіжності містяться в одній літері прізвища заявника « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_10 », та повністю збігаються з її ім`ям, по батькові та датою народження.»

Судом встановлено факт належності правовстановлюючого документа свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 виданого Жовтневим відділом РАЦС м.Кривого Рогу 22.10.1993 року, актовий запис № 1097 та трудової книжки НОМЕР_6 від 27 липня 1981 року на ім`я ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_8 (рос. мов.) - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Згідно до приписів ст.78 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням, що набрали законної сили доказуванню не підлягають.

З огляду на викладене, спростовуються доводи органів пенсійного фонду про те, що прізвище на титульній сторінці трудової книжки позивача не відповідає даним паспорту

Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Згідно з підпунктом 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, органами пенсійного фонду не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Такий же висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Суд зазначає, що надмірний формалізм при вирішені питання щодо призначення пенсії і відмова позивачу у зв`язку з різним перекладом прізвища порушують законні права та інтереси позивача, що в свою чергу не відповідає принципам адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з 04 січня 2022року пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (50093, Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг, вул.Лісового, 10/138, рнокпп ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова