Справа № 160/15261/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Книш Тетяною Юріївною, до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.09.1993 до 22.12.1997 на посаді закрійника ПП «Олвікс»;
- зобов`зати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.09.1993 до 22.12.1997 на посаді закрійника ПП «Олвікс» з дати звернення за призначенням пенсії, а саме з 24.08.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.08.2022 та прийняти рішення про призначення пенсії за віком.
Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
Ухвалою від 07.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; витребувано докази у відповідача; постановлено надати витребувані докази у строк для подання відзиву.
26.10.2022 через систему «Електронний суд» надійшла подана представником позивача відповідь на відзив з доданим до неї актом від 24.10.2022 приймання-передачі наданих послуг за договором № 1 від 22.09.2022 про надання правової допомоги. У відповіді на відзив представник позивача зауважила, що відповідачем не конкретизовано які саме виправлення містяться у записі про трудову діяльність позивача, не вказано з яких підстав відповідач не бере до уваги відбиток печатки на записі про звільнення позивача з ПП «Олвікс», зазначаючи про її відсутність. Просила задовольнити позов з наведених у позовній заяві підстав.
На виконання ухвали від 21.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано суду копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .
Станом на час розгляду заперечення від відповідача не надійшли.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
24.08.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 67 від 01.09.2022 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні зазначено, що пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років, необхідний страховий стаж 29 років. Станом на дату звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії її вік 59 років 11 місяців 02 дні, страховий стаж 27 років 06 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи з 19.09.2003 до 22.10.1997, оскільки запис у трудовій книжці внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (виправлено дату прийняття на роботу, запис про звільнення не скріплено печаткою).

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з формою РС-право до страхового стажу позивача не зараховано період її роботи позивача у ПП «Олвікс» з 19.09.1993 до 22.10.1997.

Трудова книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заповнена вперше 31.07.1981, містить, зокрема, такі записи:

запис № 10: 26.01.1993 прийнята в порядку переведення у ТОВ «Фірма АСТА» закрійником вищої кваліфікації (наказ № 10 від 27.01.1993);

запис № 11: 17.09.1993 звільнена в порядку переведення у ПП «Олвікс» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ № 71 від 14.09.1993);

запис № 12: 19.09.1993 прийнята в порядку переведення у ПП «Олвікс» закрійником (наказ № 14 від 15.09.1993);

запис № 13: 22.10.1997 звільнена за власним бажанням (наказ № 28 від 22.10.1997).

З копії трудової книжки позивача не вбачається виправлень у даті прийняття ОСОБА_1 на роботу в ПП «Олвікс». Записи про роботу позивача у ПП «Олвікс» засвідчено печаткою підприємства.

Таким чином, судом не встановлено внесення зазначених записів з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, на наявність яких посилається відповідач, обґрунтовуючи підстави не зарахування спірного періоду роботи позивача до її страхового стажу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (п. «а» ч. 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом було досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , яка містить записи про період роботи позивача, який не зараховано відповідачем до її страхового стажу при прийнятті рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

Аналіз вищенаведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Отже, записів у трудовій книжці позивача для цього повністю достатньо, оскільки в ній зазначено періоди її роботи, записи про роботу засвідчені підписами та печатками.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що протиправно не зарахувавши період роботи позивача з 19.09.1993 до 22.10.1997 до її страхового стажу, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком, а тому суд визнає протиправним та скасовує рішення № 67 від 01.09.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

З метою поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи закрійником у ПП «Олвікс» з 19.09.1993 до 22.10.1997 включно та, відповідно, про задоволення позовних вимог у цій частині.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи закрійником у ПП «Олвікс» з 23.10.1997 до 22.12.1997 не підлягають задоволенню, оскільки трудова книжка позивача та інші досліджені судом докази, не містять відомостей про роботу позивача у ПП «Олвікс» у зазначений період.

У зв`язку із визнанням судом протиправним та скасуванням оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії, прийнятого у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу позивача періоду роботи з 19.09.1993 до 22.10.1997, відсутні підстави для додаткового визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення пенсії за віком за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.08.2022 суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд зобов`язує відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи закрійником у ПП «Олвікс» з 19.09.1993 до 22.10.1997 включно, повторно розглянути заяву позивача від 24.08.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 992,40 грн, що підтверджується чеком № 843216 від 26.09.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн до позовної заяви додано: копію договору про надання правової допомоги № 1 від 22.09.2022, укладеного між адвокатом Книш Т.Ю. та Вороновою В.П.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6225, виданого Книш Т.Ю. 03.08.2022; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Книш Т.Ю. серії АН № 1078212 від 22.09.2022; дублікат квитанції № 0.0..1 від 22.09.2022 про здійснення ОСОБА_1 переказу 5000,00 грн на рахунок ОСОБА_2 ; акт від 24.10.2022 приймання-передачі наданих послуг за договором № 1 від 22.09.2022 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.2 договору про надання правової допомоги № 1 від 22.09.2022 на підтвердження факту надання адвокатом правової допомоги замовнику відповідно до умов цього договору складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і надається замовнику для підписання.

Згідно з пунктами 4.1, 4.3 цього договору вартість послуг адвоката визначається додатком до вказаного договору; оплата підлягає перерахуванню замовником на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката або внесення котівкою в касу адвоката.

Додатком до договору про надання правової допомоги № 1 від 22.09.2022 встановлено вартість послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до акту від 24.10.2022 приймання-передачі наданих послуг за договором № 1 від 22.09.2022 про надання правової допомоги адвокат на вимогу заявника надав такі юридичні послуги: складання та подання позову про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсї за віком та зобов`язання вчинити певні дії; складання та подання заперечення на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області; вартість послуг становить 5000,00 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, її розгляд здійснюється судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Предмет спору в цій справі не є складним. Оскаржуються рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії та його дії щодо не зарахування періоду роботи позивача у ПП «Олвікс» до її страхового стажу, що не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Представником позивача було подано до суду позовну заяву з доданими до неї документами та відповідь на відзив, обсяг і складність яких не є значними.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, документально підтвердженим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу за складення позовної заяви з доданими до неї документами та відповіді на відзив є сума 2000,00 грн, яка відповідно до положень ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 67 від 01.09.2022 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи закрійником у ПП «Олвікс» з 19.09.1993 до 22.10.1997 включно;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.08.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23, .

Повний текст рішення складено 23.01.2023.

Суддя В.В. Рянська