Справа № 380/17605/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань зупинення провадження

18 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік, розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивача про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації, з вимогою:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації у перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Желік О.М.

Ухвалою судді від 08 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 30.11.2022 у справі №640/8186/22 визнав протиправною постанову Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, прийняту на виконання Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

При вирішенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі суд керується наступним.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відтак, дана норма передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, тобто мають преюдиційне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у цій справі.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки набрання законної сили рішенням за результатом розгляду іншої справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Судом за даними офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що предметом оскарження у №640/8186/22 є постанова Кабінету Міністрів України від 07.05.2022р. №540, яка є нормативно-правовим актом. При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/8186/22, яке на даний час не набрало законної сили, постанову Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 р. №540 було визнано протиправною та нечинною.

Втім, з системного аналізу норм КАС України вбачається відмінність у правових наслідках «визнання протиправним та скасування» та «визнання протиправним та нечинним» відповідного адміністративного акту.

Так, згідно з вимогами ст.5 та ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень або ж визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013р. №7, скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату ним чинності з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили або з іншого, визначеного судом моменту.

Таким чином, визнаються протиправними та скасовуються індивідуальні акти, а нормативно-правові акти визнаються протиправними та нечинними. Такі відмінності у правовому регулюванні обумовлені тим, що відповідно до приписів нормативно-правових актів виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів невизначеного кола осіб. Відповідно, скасування нормативно-правового акту впливатиме на права, свободи, інтереси та обов`язки не лише позивача, а й інших осіб, а також поставить під сумнів легітимність дій та рішень, прийнятих на підставі скасованого нормативно-правового акту та може призвести до порушення необхідного балансу між захистом прав позивача та будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, які були учасниками правовідносин, у яких застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт; принципу правової визначеності.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, прийняте за наслідками судового розгляду адміністративної справи №640/8186/22 судове рішення, у випадку набрання ним законної сили, не вплине на вирішення даної справи, оскільки не має ретроактивної дії.

З урахуванням наведених обставин, суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2022р. у справі №640/8186/22, оскільки як на момент виникнення спірних правовідносин в адміністративній справі №380/17605/22, так і на даний час норми законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, були чинними, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у межах даної справи.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 236, 237, 248, 256, 265, 293 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволені клопотання позивача про зупинення провадження у справі №380/17605/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на неї включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Желік О.М