Справа № 200/2615/22
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року Справа№200/2615/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 16.09.2021, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу період навчання з 01.09.1981 по 21.06.1985, період проходження строкової військової служби з 26.06.1985 по 19.05.1987. В обґрунтування зазначено, що за результатом розгляду заяви відповідачем відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. а ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначає, що до спеціального стажу протиправно не враховано період навчання та період проходження військової служби, оскільки на момент призову на строкову службу позивач навчався за фахом у Слов`янському технікумі залізничного транспорту, працював за професією.

16 лютого 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

08 листопада 2022 року ухвалою суду залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний , 04071, м.Київ, вул.Ярославська, 40).

У встановлений судом строк відзив до суду не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом з цим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на час розгляду справи воєнний стан триває. Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі. З огляду на викладене суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів в справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

10 серпня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення №08, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З рішення вбачається, що страховий стаж особи становить 27 років 7 місяців 28 днів. Згідно пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідний стаж для робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах становить 12 років 6 місяців. Стаж вислуги років заявника становить 12 років 2 місці 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

З розрахунку стажу вбачається, що до спеціального стажу зараховані періоди навчання з 10.08.1984 по 03.12.1984, з 01.04.1985 по 28.04.1985, періоди роботи з 23.07.1987 по 21.01.1988, з 18.07.1988 по 31.01.1989, з 07.03.1989 по 06.03.2000.

14 вересня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в листі №12867-12045/Г-15/8-0500/21 повідомило, про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішення.

19 жовтня 2021 року на звернення позивача Пенсійний фонд України в листі повідомив про те, що під час розгляду заяви про призначення пенсії до спеціального стажу не зараховано періоди 25.03.1985 по 30.03.1985, з 14.07.1987 по 22.07.1987, з 01.02.1989 по 06.03.1989 на посаді дублера помічника машиніста електровоза, оскільки вказана посада Постановою №583 не передбачена.

Вважаючи те, що під час прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії управлінням протиправно не зараховано до спеціального стажу період навчання та військової служби позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

За приписами п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

04.06.2019 рішенням Конституційного Суду України №2-р/2019 у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законами №213-VIII, №911-VIII.

Відповідно до абзацу 2 вищевказаного рішення положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законами №213-VIII, №911-VIII визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 05.06.2019 положення пункту «а» частини 1 статті 55 Закону №1788-XII діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами №213-VIII, №911-VIII, а саме: «право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі».

Відповідно до п.2-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (тобто станом на 03.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Частиною першою статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Пунктом "д" частини третьої та частиною шостою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, законодавцем прямо визначено, що період навчання у професійно-технічному навчальному закладі може бути зараховано до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, лише за умови зарахування на роботу за набутою професією.

Так з диплому НОМЕР_2 вбачається, що позивач у період з 01.09.1981 по 21.06.1985 навчався у Слов`янському технікумі залізничного транспорту по спеціальності «Електротягове господарство» з кваліфікацією - «техніка-електротехніка». У період з 10.07.1984 по 03.12.1984 проходив виробничу практику на посаді «помічника машиніста електровоза». Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_3 встановлено, що 14.07.1987 позивач прийнятий у Локомотивне депо Слов`янська Донецької залізничної дороги «дублером помічника машиніста», в подальшому з 23.07.1987 позивача переведено помічником машиніста електровоза. Займана посада передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583.

Отже, судом встановлено, що після навчання у професійно-технічному навчальному закладі позивач зарахований на роботу за набутою професією, при цьому, період виробничої практики та подальший період роботи (з 23.07.1987) зараховано в стаж по спеціальності, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Щодо визначення перерви між днем закінчення навчання позивачем та днем зарахування на роботу за набутою професією суд враховує, що після навчання позивача призвано на військову службу.

Так, згідно записів військового квитка № НОМЕР_4 , позивач з 26.06.1985 по 19.05.1987 проходив військову строкову службу.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за умови навчання за фахом у професійно-технічному навчальному закладі на момент призову на строкову військову службу.

Враховуючи те, що позивач до призову на строкову військову службу, навчався в Слов`янському технікумі залізничного транспорту по спеціальності «техніка електротехніка», проходив виробничу практику яка зарахована до спеціального стажу, а з 23.07.1987 працював за фахом, суд, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства, вважає, що час навчання та час проходження позивачем строкової військової служби має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку що рішення від 10.08.2021 №08 прийнято ГУ ПФУ у Київській області без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак останнє є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання управління призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати дискреційні повноваження, користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не враховано до спеціального стажу позивача періодів навчання з 01.09.1981 по 09.08.1984, з 04.12.1984 по 30.03.1985, з 29.04.1985 по 21.06.1985, періоду проходження строкової військової служби з 26.06.1985 по 19.05.1987, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, в т.ч. з урахуванням відповідних періодів навчання та проходження військової служби.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з приписів частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Фактично позовні вимоги задоволені, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії визнано протиправним, а зобов`язання вчинити пенсії дії є похідною вимогою. Враховуючи викладене, сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. Підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10.08.2021 №08.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний , 04071, м.Київ, вул.Ярославська, 40) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 03.08.2021 із зарахуванням до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. а ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення періодів навчання з 01.09.1981 по 09.08.1984, з 04.12.1984 по 30.03.1985, з 29.04.1985 по 21.06.1985 та періоду проходження строкової військової служби з 26.06.1985 по 19.05.1987.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний , 04071, м.Київ, вул.Ярославська, 40) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош