Справа № 574/706/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 р.Справа № 574/706/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Гук Т.Р., м. Буринь Сумської області, повний текст складено 11.01.22 по справі № 574/706/21 за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції у Сумській області , старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька Ігора Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) через свого представника адвоката Міненка С.А. звернувся до Буринського районного суду Сумської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходько І.О. про накладення адміністративного стягнення № 015088 від 01.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП у виді штрафу в сумі 5100 грн і закрити справу про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській області судові витрати - 908 грн 00 коп в рахунок відшкодування судового збору та визначити п`ятиденний строк після вирішення справи по суті для подачі доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу згідно ч.1 ст.139 КАС України; поновити строк на оскарження постанови старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходько І.О. про накладення адміністративного стягнення №015088 від 01.11.2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП у виді штрафу в сумі 5100 грн. з моменту фактичного отримання 04.11.2021 року; зупинити дію старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходько І.О. про накладення адміністративного стягнення №015088 від 01.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП у виді штрафу в сумі 5100 грн. до вирішення справи по суті; викликати в судове засідання та допитати свідка; витребувати у відповідача Державної екологічної інспекції у Сумській області належним чином засвідчені копії матеріалів, що були підставою для постановлення постанови старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходько І.О. про накладення адміністративного стягнення № 015088.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постанову старшого інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька Ігоря Олександровича № 015088 від 01.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.65 КУпАП, скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунокбюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській області (місцезнаходження: 40000, м. Суми, вул. Першотравнева, 29, ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 454 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги звертає увагу суду на той факт, що позивач є членом селянського (фермерського) господарства "СТЕПОК", перебуває на посаді заступника голови Селянського (фермерського) господарства "СТЕПОК" та є сином голови Селянського (фермерського) господарства "СТЕПОК", тобто тією особою, яка несе відповідальність за діяльність у фермерському господарстві та за виконання ним обов`язків, визначених ст. 15 Закону України "Про фермерське господарство", зокрема щодо дотримання вимог лісового законодавства України, яке є невід`ємною частиною законодавства про охорону довкілля, що не було враховано судом першої інстанції. Також зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та безпідставно прийнято до розгляду позовну заяву, яка підписана представником позивача, яким в порушення вимог ч. 2 ст. 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення до ордеру не було додано витягу з договору про надання правової допомоги засвідченого підписами сторін, яким були визначенні його повноваження як представника чи були встановлені певні обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.09.2021 ОСОБА_2 звернувся до начальника Держекоінспекція України в Сумській області з письмовим зверненням, в якому повідомив, що в період з 08.09.2021 по 10.09.2021 він був свідком, як представниками СФГ "Степок" проведено незаконне вирубування близько 30 дерев різних порід на земельних ділянках сільськогосподарського призначення та засипання будівельними відходами (уламками цегли та бетону) річки Буривн та двох струмків для проїзду сількогосподарської техніки СФГ "Степок" біля річки Сейм на території Клепальського старостинського округу Буринської МТГ. Також ОСОБА_2 просив провести позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства за даним зверненням.

На підставі вказаного звернення 20.09.2021 Держекоінспекція в Сумській області отримала від Державної екологічної інспекції України погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) СФГ "Степок".

Наказом начальника Держекоінспекції у Сумській області №584-П від 05.10.2021 призначено проведення позапланової перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства СФГ "Степок" в термін з 06.10.2021 по 21.10.2021.

Із направлення №544/06, виданого 05.10.2021 начальником Держекоінспекції у Сумській області, на проведення позапланової перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства СФГ "Степок" слідує, що для проведення вказаної позапланової перевірки були направлені старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходько І.О. та Сугоняк Я.В.

21.10.2021 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходьком І.О. складено акт №485/06 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання , відтворення і охорони природних ресурсів СФГ "Степок".

Згідно вказаного акта в ході перевірки було виявлено ряд порушень, зокрема, що за відсутності речових прав СВГ "Степок" використовує земельні ділянки державного водного фонду (прибережна смуга притоки р. Сейм р. Буривня та частково її тимчасово висохле русло) для облаштування проїздів (підсипання доріг) до земельних ділянок, які знаходяться у нього в оренді на території Буринської МТГ.

Також в акті перевірки зазначено, що для облаштування проїздів СФГ "Степок" здійснено несанкціоноване скидання і розміщення промислових відходів, тобто засмічення земель у межах водоохоронної зони р. Сейм, а саме у прибережній смузі її притоки р. Буривня та частково в її тимчасово висухлому руслі, що є грубим порушенням режиму використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг водних об`єктів. Крім того, перевіркою встановлено, що для облаштування проїздів СФГ "Степок" здійснено незаконну порубку 32 сироростучих дерев порід "клен" та "верба" в межах водоохоронної зони р. Сейм, а саме у прибережній смузі її притоки р. Буривня.

21.10.2021 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходьком І.О. складено протокол про адміністративне правопорушення №015086, згідно якого заступник директора СФГ "Степок" ОСОБА_1 на початку вересня (07.09-09.09) 2021 року здійснив незаконну рубку 32 сироростучих дерев різних порід у прибережній захисній смузі притоки р. Буривня (притока р. Сейм) в межах території Буринської ТГ для облаштування проїзду сільськогосподарської техніки, що є порушенням ст.ст.62, 69 Лісового Кодексу України, ст.ст.12, 40 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 5, 25 ЗУ "Про рослинний світ".

01.11.2021 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходьком І.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №015088, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. за те, що заступник директора СФГ "Степок" Фінцев В.В. в порушення ст.ст.62, 69 Лісового Кодексу України, ст.ст.12, 40 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 5, 25 ЗУ "Про рослинний світ" здійснив незаконну рубку 32 сироростучих дерев різних порід у прибережній захисній смузі притоки р. Буривня (притока р. Сейм) в межах території Буринської ТГ для облаштування проїзду сільськогосподарської техніки.

Не погодившись із вказаною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів того, що ОСОБА_1 є заступником директора СФГ "Степок" або до його посадових обов`язків входить організація забезпечення проїзду сільськогосподарської техніки господарства до земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, відповідачами не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначає Закон України від 25.06.1991 №1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі Закон №1264-XII).

За приписами ст. 34 Закону №1264-XII завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до статті 35 Закону №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 68 Закону №1264-XII порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

В свою чергу, ч.1 ст.65 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за незаконну порубку і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення.

Згідно з п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 454/2011, (далі - Положення) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п."б" п.п.2, 7 п.4 Положення Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону земель, надр, зокрема щодо здійснення заходів із запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами; складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері охорони природи визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення органами Держекоінспекції України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 05.07.2004 №264 (далі - Інструкція) та іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

З диспозиції та санкції статті 65 КУпАП вбачається, що незаконну порубку і пошкодження дерев або чагарників несуть відповідальність як громадяни, так і на посадові особи (останні в підвищеному розмірі - від ста п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Отже, для встановлення належності позивача до суб`єктного складу порушників статті 65 КУпАП необхідно встановити хто має нести відповідальність за порушення СФГ "СТЕПОК" норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначено Законом України "Про фермерське господарство" № 973-IV від 19.06.2003 (далі по тексту Закон № 973-IV).

Згідно з приписами частини першої абзацу першої частини п`ятої статті 1 Закону № 973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, має статус сімейного фермерського господарства, за умови що в його підприємницькій діяльності використовується праця членів такого господарства, якими є виключно члени однієї сім`ї відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України.

Відповідно до норм частини першої статті 3 Закону № 973-IV членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень установчого документа фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом (стаття 4 Закону № 973-IV).

Обов`язки фермерських господарств, у власності яких є земельні ділянки, надані їм для ведення фермерського господарства відповідно до закону, передбачені частиною 1 статті 15 Закону № 973-IV, згідно з якою такі господарства зобов`язані, зокрема: забезпечувати використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не допускати зниження родючості ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

За частиною другої статті 32 Закону № 973-IV органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють контроль за діяльністю фермерського господарства у випадках, передбачених законом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 21 Закону № 973-IV за порушення кредитно-розрахункової і податкової дисципліни, санітарних і ветеринарних норм, правил, вимог щодо якості продукції та інших нормативно-правових актів, що регулюють здійснення господарської діяльності, голова фермерського господарства несе відповідальність, передбачену законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №922/989/18 викладено правову позицію, згідно з якою у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що за порушення фермерським господарством норм природоохоронного законодавства несе відповідальність голова фермерського господарства або за його письмовим дорученням один з членів господарства або особа, яка працює за контрактом.

Відповідно до витягу з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підриємців та громадських формувань засновником та керівником СФГ "СТЕПОК" є ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за порушення норм природоохоронного законодавства СФГ "СТЕПОК" оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з посиланням на те, що він є сином голови СФГ "СТЕПОК" та також є посадовою особою цього господарства (заступником голови).

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що останній працює у СФГ "СТЕПОК" на посаді агронома.

Доказів того, що ОСОБА_1 є заступником директора СФГ "СТЕПОК" та за письмовим дорученням керівника СФГ "СТЕПОК" ОСОБА_3 , як член господарства або особа, яка працює за контрактом, як це передбачено статтею 4 Закону № 973-IV, повинен відповідно до своїх посадових обов`язків за спірний період відповідати за організацію забезпечення проїзду сільськогосподарської техніки господарства до земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій.

Отже, колегія суддів установила, що за порушення СФГ "СТЕПОК" норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища несе голова СФГ "СТЕПОК", яким, як установлено судом першої інстанції, та підтверджено в суді апеляційної інстанції є ОСОБА_3 .

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та беручи до уваги норми права, які слід застосувати до вирішення спірних правовідносин, колегія суддів підтверджує висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не є відповідальною посадою особою, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення, а тому про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 65 КУпАП є протиправним.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанціїї норм процесуального права в частині прийняття до розгляду позовної заяви поданої представником та безпідставне допущення цього представника до участі у справі, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (ч. 1, 2 ст. 60 КАС України).

Частиною першою статті 20 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон № 5076-VI) визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Положеннями статті 26 Закону № 5076-VI визначено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Отже, за змістом частин 1, 3 статті 26 Закону № 5076 ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору й адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).

Рада адвокатів України рішенням від 17 грудня 2012 року № 36 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі Положення), яке було чинним до 1 січня 2022 року, та на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі, в частині форми ордеру.

Пунктом 14 Положення визначено, що ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Згідно з підпунктами 15.3, 15.4 пункту 15 Положення ордер повинен містити посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу/установи, уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, одним з документів, що підтверджує повноваження адвоката як представника, є ордер, виданий відповідно до Закону № 5076-VI, який є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання угоди про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинна редакція КАС України не вимагає. У випадку, якщо угодою про надання правової допомоги встановлюються обмеження правомочності адвоката, тоді адвокат або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті договору.

Правова конструкція зазначеного правила означає, що адвокат зобов`язаний вказати на звороті ордера про обмеження своєї правомочності тільки у тому випадку, якщо такі обмеження встановлені угодою про надання правової допомоги. Відповідно, у разі відсутності встановлення в угоді обмежень правомочності адвоката, у нього відсутній обов`язок вказувати про це на звороті ордера. При цьому, надання угоди про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером за нормами КАС України не є обов`язковим. Отже, фактично адвокат, заповнюючи ордер, відповідає за правильність відомостей, які до нього вносяться.

Як встановлено зі змісту ордеру від 15.11.2022 серії СМ № 0747-2 на надання правової допомоги адвокат Міненко Сергій Анатолійович уповноважений на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної допомоги від 06.11.2021 № 747 у Буринському районному суді Сумської області.

Обмежень правомочності адвоката Міненка С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 на звороті ордера не вказано, що свідчить про відсутність таких.

Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що адвокат Міненко С.А., звернувшись в інтересах ОСОБА_1 з позовом, не мав права підписувати останній або повинен був долучити до позову витяг з договору про надання правової допомоги засвідченого підписами сторін, яким були визначенні його повноваження як представника чи були встановлені певні обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника, як помилково стверджує скаржник в апеляційній скарзі.

Зазначені висновки здійснені з урахуванням постанов Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18, від 1 липня 2020 року у справі № 320/5420/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі 826/10404/16, від 26 травня 2021 року у справі № 826/11795/18.

З огляду на викладене вище, колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги та вважає, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 65 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька Ігоря Олександровича № 015088 від 01.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.65 КУпАП

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, в силу пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність у діях позивача події і складу правопорушення, передбаченого статтею 65 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.65 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022 по справі № 574/706/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов