Справа № 420/14391/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 10 жовтня 2022 року надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича щодо відмови у наданні запитуваної інформації, наданні не запитуваної інформації всупереч змісту запиту на інформацію ОСОБА_1 від 16.09.2022;

- зобов`язати директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича надати ОСОБА_1 копію розпорядчого акту (наказу, розпорядження, доручення, візи тощо), яким визначено доручення Марії Горнецькій брати участь у справі № 420/11942/22.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся із запитом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про надання копії розпорядчого акту (наказу, розпорядження, доручення, візи, тощо), яким визначено доручення М. Горнецькій брати участь у справі №420/11942/22.

Надалі, позивач вказує, що відповідачем була надана відмова у задоволенні запиту на інформацію, без згадки про предмет запиту, дивного суперечливого змісту, але підписана директором ТУ ДБР у м. Миколаєві Олександром Козленком.

Позивач зазначає, що в адміністративній справі №420/11942/22 єдиним відповідачем значиться директор ТУ ДБР у м. Миколаєві Козленко О.О. - фізична особа, суб`єкт владних повноважень.

В той же час, позивач зауважує, що повноваження Горнецької М.В. щодо самопредставництва ТУ ДБР у м. Миколаєві не розповсюджуються на самопредставництво ОСОБА_2 , оскільки фізична особа здійсйює власне самопредставництво лише особисто.

Таким чином, позивач вважає посилання відповідача на копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприемців та громадських формувань - помилковим, через відсутність у ньому відомостей про представництво (самопредставництво) директора Козленка О.О.. Окрім цього, твердження відповідача, що окремий розпорядчий акт, яким доручається Горнецькій М., здійснювати представництво інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві по кожній окремій справі не видається, не пояснює у який спосіб остання набула доступ до матеріалів адміністративної справи, виготовляє і спрямовує до суду заяви, клопотання та інші процесуальні документа, підписує їх і вказує у них, що діє в інтересах директора Козленка О.О.

З урахування вищезазначеного, позивач вважає, що активною та свідомою поведінкою по необгрунтованому ненаданню запитуваної інформації та навмисним приховуванням інформації, відповідач створив перешкоди в реалізації позивачем права на вільне отримання інформації.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що 16.09.2022 року на електронну адресу ТУ ДБР у м. Миколаєві, надійшов до розгляду запит на інформацію ОСОБА_1 , який було зареєстровано за вх. №32ПІ, щодо надання копії розпорядчого акту (наказу, розпорядження, доручення, візи тощо), яким визначено доручення Марії Горнецькій брати участь у справі №420/11942/22.

За результатами розгляду запиту на публічну інформацію, ТУ ДБР у м. Миколаєві надано відповідь від 22.09.2022 року за вих. №32ПІ/16-16-27/22, відповідно до якої запитувачу повідомлено, що повноваження Горнецької М. вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах без окремого доручення (самопредставництво) з усіма правами та обов`язками сторони, третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій) визначаються відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 , як позивачу по справі №420/11942/22, разом із надісланням відзиву на позовну заяву, надавались документи, які підтверджують повноваження представника юридичної особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, а саме виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, відповідач зазначає, що міркування позивача про те, що для здійснення представництва інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві в суді має видаватись окремий розпорядчий акт, яким певній особі доручається здійснювати таке представництво, не має жодного нормативного обґрунтування. В той же час, у запиті про надання публічної інформації від 16.09.2022 року позивач просив надати саме копію розпорядчого акту (наказу, розпорядження, доручення, візи тощо), яким визначено доручення Марії Горнецькій брати участь у справі №420/11942/22.

Враховуючи зазначене формулювання запиту про надання публічної інформації, та той факт, окремий розпорядчий акт для представництва інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві у судах не видавався, та його видання не передбачене законодавством, листом від 22.08.2022 року за вих.№32ПІ/16-16-27/22, відповідачем у задоволенні запиту було відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

При цьому, відповідач вважає таким, що не заслуговують на увагу зауваження позивача про те, що управлінські доручення у письмовій формі мають реалізовуватись шляхом накладення резолюції на документі, з чого слідує, що позивач очікував отримати резолюцію, згідно якої ОСОБА_3 доручається брати участь у справі 420/11942/22, оскільки: у запиті на інформацію не йде мова про надання резолюції до якогось документу; згідно запиту на інформацію ОСОБА_1 від 16.09.2022 року року вбачається, що звертаючись із вказаним запитом заявник не конкретизував документ, який він бажає отримати на підтвердження доручення ОСОБА_4 брати участь у справі № 420/11942/22; резолюція це напис на документі (чи окремому бланку), який передбачає постановку конкретного завдання, зміст доручення відповідальній особі щодо виконання документу, а отже не є публічною інформацією у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, відповідач вважає, що відмова у задоволенні запиту є обґрунтованою та такою, що відповідає положенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Процесуальні дії

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Завальнюка І.В. від 14.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; залучено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, до участі в справі як другого відповідача; надано сторонам строки для подання заяв по суті справи.

27 жовтня 2022 року від відповідача - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/31429/22).

31 жовтня 2022 року від позивача надійшли міркування на тему відзиву (вхід. №33720/22) та доповнення до міркувань (вхід. №33631/22)

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року заявлено та задоволено самовідвід судді Завальнюка І.В. по справі №420/14391/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Адміністративну справу № 420/14391/22 передано до відділу документального забезпечення та аналітичної роботи суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2022 року, адміністративну справу № 420/14391/22 передано на розгляд судді Стефанову С.О.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року прийнято адміністративну справу №420/14391/22 за позовом ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - до розгляду. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Станом на 18 січня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

16.09.2022 року ОСОБА_1 на електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, направлено запит на інформацію, відповідно до якого запитувач просив надати копії розпорядчого акту (наказу, розпорядження, доручення, візи тощо), яким визначено доручення ОСОБА_4 брати участь у справі №420/11942/22 (а.с.7).

22 вересня 2022 року, за результатами розгляду запиту на публічну інформацію, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, за вих. №32ПІ/16-16-27/22 надано відповідь, відповідно до якої запитувачу повідомлено, що: «Повноваження Горнецької М. вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах без окремого доручення (самопредставництво) з усіма правами та обов`язками сторони, третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій) визначаються відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, посадовою інструкцією ОСОБА_5 визначено обов`язок забезпечення в установленому порядку представлення інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві в судах. Таким чином, окремий розпорядчий акт, яким доручається Горнецькій М. здійснювати представництво інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві по кожній окремій справі не видається. Враховуючи викладене, ТУ ДБР у м. Миколаєві відмовляє у задоволенні запиту на підставі пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит» (а.с.8).

Позивач, вважаючи відмову у задоволенні запиту необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням Закону України «Про доступ до публічної інформації», звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб`єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Згідно ст.3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Стаття 5 Закону Закон №2939-VI гарантує, що доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 1 статті 20 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Так, згідно із ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

При цьому, Закон №2939-VI містить чіткі гарантії захисту прав заявника при розгляді розпорядником публічної інформації запиту на отримання публічної інформації та унеможливлює зловживання розпорядником публічної інформації своїм правом на обмеження у доступі до такої інформації.

Згідно зі ст. 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. При цьому, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Так, судом встановлено, що позивач 16.09.2022 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, із запит на інформацію, відповідно до якого запитувач просив надати копії розпорядчого акту (наказу, розпорядження, доручення, візи тощо), яким визначено доручення Марії Горнецькій брати участь у справі №420/11942/22 (а.с.7).

Суд звертає увагу на той факт, що запитувачем у відповідному запиті не конкретизовано документ, який саме він бажає отримати.

В той же час, листом від 22 вересня 2022 року №32ПІ/16-16-27/22 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, повідомлено запитувача, що повноваження Горнецької М. вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах без окремого доручення (самопредставництво) з усіма правами та обов`язками сторони, третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій) визначаються відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.8).

При цьому, як зазначено відповідачем та не заперечується позивачем, така Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань що повноважень Горнецької М. надавалась у межах справи №420/11942/22.

Також у листі від 22 вересня 2022 року №32ПІ/16-16-27/22 відповідачем повідомлено позивача, що окремий розпорядчий акт, яким доручається Горнецькій М. здійснювати представництво інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві по кожній окремій справі не видається (а.с.8).

Таким чином, на виконання запиту на інформацію позивача від 16.09.2022 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, надано письмову відповідь у якій вказано, що окремий розпорядчий акт, яким доручається Горнецькій М.В. здійснювати представництво інтересів ТУ ДБР у м. Миколаєві по кожній окремі справі не видається, а отже відповідач відповідно не володіє запитуваною інформацією.

При цьому суд зауважує, що незгода позивача з документами, які були йому надані на підтвердження доручення Марії Горнецькій здійснювати представництво Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у справі №420/11942/22, або ж певні сумніви позивача чи його представника щодо можливості вказаної особи представляти інтереси Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у справі №420/11942/22 на підставі таких документів не свідчить про те, що його запит не був розглянутий або у задоволенні такого запиту було відмовлено.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не допущено протиправності щодо відмови у наданні запитуваної інформації, а відтак позовні вимоги про визнання протиправними дій є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленко Олександр Олександрович (54020, м. Миколаїв, вул. Погранична, 9).

Суддя С.О. Cтефанов

.