Справа № 380/4348/22
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року справа №380/4348/22

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Лунь З.І.

секретар судового засідання Клочко Н.С.

представник позивача Коноваленко Є.О.

представник відповідача Кісіль Р.Л.

розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

встановив:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0-1325 від 05.08.2021.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує так.

Позивачу виставлена податкова вимога №0-1325 від 05.08.2021 на суму 35 385 199,50 грн., сформована та надіслана на його адресу як платника податків. Дана вимога сформована на підставі самостійно задекларованої суми по податку на доходи фізичних осіб 30 317 655,88 грн. (податкова декларація за 2020 рік від 09.03.2021 на суму 30 427 719,88 грн., залишок несплаченої суми становить 30 317 655,88 грн.) та по військовому збору 5 067 543,62 грн. (податкова декларація за 2020 рік від 09.03.2021 на суму 5 070 800,82 грн., залишок несплаченої суми становить 5 067 543,62 грн.). Позивач просить суд скасувати згадану податкову вимогу з тих підстав, що у зв`язку із виданням указу Президента України від 02.02.2021 №43/2021, ОСОБА_1 позбавлений можливості сплатити самостійно визначене податкове зобов`язання оскільки всі його рахунки заблоковані. Позивач вважає, що суд повинен перевірити чи була в позивача реальна можливість сплатити податковий борг. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 24.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2022 у справі №А/857/7031/22 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 про повернення позовної заяви скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Восьмим апеляційним адміністративним судом матеріали адміністративної справи №380/4348/22 надіслано Львівському окружному адміністративному суду, відповідно до супровідного листа від 05.07.2022 № 380/4348/22-01-17/42019/22.

Ухвалою від 26.07.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суд 08.08.2022 суд відкрив провадження у цій справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 14.09.2022 суд постановив перейти зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що оскаржувана податкова вимога сформована на підставі самостійно задекларованих податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що не передбачає жодних умов для не виставлення податкової вимоги. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не подавав до відповідача уточнюючих розрахунків.

Представник позивача, адвокат Дорошенко Є.В., подав до суду відповідь на відзив; зазначив у ньому такі ж підставі, які і в позовній заяві, необхідні для задоволення позову.

Представник позивача, адвокат Коноваленко Є.О., подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що позивач вчинив усі необхідні дії, щоб виконати податкові зобов`язання, а саме, звернувся до банківської установи 27.07.2021 про переказ коштів для сплати податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору, самостійно задекларованих за 2020 рік. Однак, оскільки всі активи ОСОБА_1 заблоковані через застосовані щодо нього персональні санкції відповідно до Указу Президента України від 02.02.2021 №43/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.02.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», то банк повернув без виконання відповідні платіжні доручення. Адвокат Коноваленко Є.О. покликалася також на те, що суд, при ухваленні рішення у цій справі повинен перевірити, чи була у позивача реальна можливість сплати належних обов`язкових платежів та зборів. Просить позов задовольнити.

У підготовче засідання 17.10.2022 та в судове засідання 21.11.2022, 14.12.2022, 21.12.2022 представник позивача не з`являвся.

Ухвалою суду від 07.11.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача, адвокат Дорошенко Є.В., після закриття підготовчого провадження звернувся до суду з клопотанням від 17.01.2021 про відкладення розгляду справи, мотивуючи його, серед іншого і тим, що позивач 17.01.2023 звернувся до Торгово-промислової палати із заявою про отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин. Суд, ухвалою від 18.01.2023, занесеною до протоколу судового засіданні, відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки з клопотанням про відкладення розгляду справи з підстав необхідності звернення до Торгово-промислової палати із заявою про отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин, цей же представник позивача звертався до суду 07.11.2022 і суд, відмовив йому у задоволенні такого клопотання, про що постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання 07.11.2022.

Крім того, представник позивача не обґрунтував тривалості (з часу отримання податкової вимоги у серпні 2021 і до 17.01.2023) намірів позивача звернутися із відповідною заявою до уповноваженого органу про отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин.

Суд встановив таке.

09.03.2021 позивач, ОСОБА_1 , подав до органу податкової служби декларацію про майновий стан та доходи. Позивач самостійно задекларував суми по податку на доходи фізичних осіб 30 317 655,88 грн. (податкова декларація за 2020 рік від 09.03.2021 на суму 30 427 719,88 грн., залишок несплаченої суми становить 30 317 655,88 грн.) та по військовому збору 5 067 543,62 грн. (податкова декларація за 2020 рік від 09.03.2021 на суму 5 070 800,82 грн., залишок несплаченої суми становить 5 067 543,62 грн.).

Позивачу виставлена податкова вимога №0-1325 від 05.08.2021 на суму 35 385 199,50 грн., сформована та надіслана на його адресу як платника податків.

Позивач не заперечує самостійно задекларованих сум податкових зобов`язань, але заявляє про неможливість погашення податкового боргу з тих підстав, що у зв`язку із виданням указу Президента України від 02.02.2021 №43/2021, щодо нього застосовано персональні спеціальні економічні санкції, обмежувальні заходи, а відтак заблоковані його активи.

Вважає, що наявність спеціальних економічних обмежувальних заходів та санкцій є підставою для скасування податкової вимоги.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, відповідно до вимог чинного законодавства податковим органом було виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу №0-1325 від 05.08.2021, котра була йому вручена. Цієї обставини позивач не заперечує.

Позивач також не заперечує того, що залишився невиконаний ним обов`язок щодо сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що Указом Президента України від 02.02.2021 №43/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.02.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до ОСОБА_1 застосовано спеціальні санкції (№з/п 1, підпункти 1-10 Додатку 1 до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.02.2021. Зазначена обставина вплинула на неможливість сплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань позивача.

Щодо означених обґрунтувань позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року №1644-VII з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Згідно з ч.ч.2-3 ст. 5 зазначеного Закону Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо іноземної держави або невизначеного кола осіб певного виду діяльності (секторальні санкції), передбачених пунктами 1-5, 13-15, 17-19, 24-1, 25 частини першої статті 4 зазначеного Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України, вводиться в дію Указом Президента України та затверджується протягом 48 годин з дня видання Указу Президента України постановою Верховної Ради України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту прийняття постанови Верховної Ради України і є обов`язковим до виконання. Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 зазначеного Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію Указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання Указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Як видно з матеріалів справи, до позивача застосовано економічні санкції строком на 5 років (указ Президента України опубліковано 04.02.2022).

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішення про скасування санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до зазначеного Закону, у разі якщо застосування санкцій привело до досягнення мети їх застосування (частина 7 статті 5 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року №1644-VII).

Верховний Суд у постанові від 05.11.2021року у справі №640/22711/19 зазначив, що при вирішенні питання своєчасності виконання платником податків податкового обов`язку за умови перебування такого платника під дією персональних економічних та інших обмежувальних заходів судам слід перевіряти, чи була у цієї особи за таких умов реальна можливість сплати належних платежів та зборів. У разі відсутності за наведених обставин для цього платника податків механізму виконання податкового обов`язку відповідальність за несвоєчасне його виконання не може бути покладена на нього в якості додаткового тягаря. Розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Представник позивача покликається саме на означену постанову Верховного Суду, мотивуючи позов.

Втім суд вважає за доцільне звернути увагу на таке.

Суд встановив, що позивач подав до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» платіжні доручення №1 від 27.01.2021 на сплату 30427719,88грн із призначенням платежу: «податок на доходи фізичних осіб, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування» та №2 від 27.01.2021 на сплату 5070800,00грн. із призначенням платежу: «військовий збір, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування».

Зазначені платіжні доручення були повернуті банківською установою без виконання із зазначенням причини невиконання: застосування санкції «блокування активів» відповідно до Закону України «Про санкції» та Указу Президента України №43/2021.

Суд також встановив, що інших дій, які б були спрямовані на усунення перешкод при сплаті податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору позивач не вчиняв, натомість вважав за необхідне звернутися до суду та оскаржити податкову вимогу, яка саме і є підставою для стягнення податкового боргу з позивача в примусовому порядку із застосуванням встановлених державою відповідних механізмів, передбачених Податковим кодексом України.

Крім того, суд зауважує, що приймаючи оскаржувану податкову вимогу, відповідач не уповноважений був з`ясовувати підстави, умови та інші обставини, що унеможливили перерахування позивачем відповідної суми коштів на виконання обов`язку по сплаті податків. Відповідні дії органу податкової служби не передбачені законодавством. Більше того, відповідно до норми ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому, відповідач не міг діяти інакше, аніж винести оскаржувану податкову вимогу.

Також, Податковий кодекс України не передбачає особливостей сплати податків і зборів платниками податків, до яких застосовано обмежувальні заходи (санкції). Особи, щодо яких застосовано санкції сплачують податки на інші обов`язкові платежі нарівні із іншими платниками.

Щодо урахування висновків постанови Верховного Суду від 05.11.2021року у справі №640/22711/19, на яку покликається представник позивача, то в цій Постанові йдеться про необхідність з`ясування судом реальної можливості, умов, обставин тощо для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання.

Водночас податкова вимога не є сама по собі заходом відповідальності і не передбачає застосування таких заходів, а натомість є документом, у якому орган податкової служби звертається до платника податку, що має податковий борг, з попередженням, про наявність податкового боргу, про необхідність термінової сплати податкового боргу та застерігає платника про застосування заходів стягнення податкового боргу у разі його непогашення.

Таким чином, суд повинен встановлювати причини, через які платник податку, зокрема, позивач, на зміг своєчасно виконати податковий обов`язок не у зв`язку із виставленням йому податкової вимоги, а у разі застосування до такого платника фінансових санкцій, як заходу відповідальності у випадку несвоєчасної сплати чи несплати ним узгодженого грошового зобов`язання.

Отже, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин висновків про те, що позивач вчиняв дії щодо сплати грошового зобов`язання, однак в силу того, що активи позивача заблоковані через застосування персональних санкцій, грошові зобов`язання не були сплачені, а відтак виник податковий борг.

Отже, суд констатує, що оскаржувана податкова вимога є правомірною, оскільки сформована уповноваженим суб`єктом, у строк, визначений ПК України, відповідає встановленій законом формі, змісту та стосується особи, яка не сплатила узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки.

Суд також наголошує, що скасування оскаржуваної податкової вимоги призведе до визнання відсутності у позивача обов`язку по сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, що буде не об`єктивно сформованим та суперечливим висновком.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність свого рішення, з огляду на що позовні вимоги суд не вважає обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до ст.139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

вирішив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 код ЄДРПОУ ВП 43968090) визнання протиправною та скасування вимоги відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.