Справа № 160/12110/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12110/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року (м. Дніпро, суддя Кальник В.В.) у справі № 160/12110/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення № 70 від 29.06.2022 року та від 21.03.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення з 17.02.2022 року;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу періоди роботи :

- 1978 р. по 09.05.1980 р. та з 24.04.1985 р. по 12.09.1988 р. у колгоспі «Україна»;

- з 17.04.1994 р. по 31.12.1998 р. у селянському фермерському господарстві «Лугове»;

2) зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення з 17.02.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року позовні вимоги позивача задоволені частково, а саме:

- скасовані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.03.2022 №70, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29.06.2022 №70;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до загального (страхового) стажу період роботи: з 1978р. по 09.05.1980 та з 24.04.1985 по 12.09.1988 у колгоспі «Україна» та з 17.04.1994 по 31.12.1998 у селянському фермерському господарстві «Лугове»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 17.02.2022 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що відповідно до пункту 4 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 час роботи осіб, які займаються веденням особистого фермерського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

До страхового стажу позивача, не враховано період з 17.04.1994 по 31.12.1998, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків фермерським господарством «Лугове». Інших документів на підтвердження спірного періоду роботи, що передбачено Порядком №637 позивачем надано не було.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно архівної довідки від 04.01.2022 №2/1, виданої Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про нарахування трудоднів та заробітної плати в колгоспі «Україна» с. Булахівка Палоградського району Дніпропетровської області з 1978 по 1982 роки та з 1985 по 1988 роки, оскільки довідка видана на ім`я ОСОБА_2 (прізвище вказано не вірно).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Павлоградським РВУМВС України в Дніпропетровській області 10.05.2001, заявник - ОСОБА_1 .

Враховуючи наявні розбіжності між первинними документами та паспортними даними заявника, відсутні підстави для врахування періоду роботи при призначенні пенсії за віком згідно довідки від 02.02.2022 №124 за період роботи в колгоспі «Україна» с. Булахівка Палоградського району Дніпропетровської області з 1978 по 1982 роки та з 1985 по 1988 роки.

Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому право на призначення пенсії за віком обумовлене не лише досягненням відповідного віку, а й наявністю відповідного страхового стажу, так, зокрема, частиною 1 зазначеної статті встановлено, що з 01 січня 2021 року но 31 грудня 2021 право на призначення пенсії за віком мають особи віком 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 на момент звернення досяг віку 60 років, страховий стаж складає 23 роки 03 місяці 21 день, тому спірними рішеннями відповідачів позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 28 років, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Посилання суду першої інстанції правові висновки Верховного Суду наведені у постанові від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), є безпідставним та необґрунтованими.

Враховуючи викладене, висновки суду першої є помилковими та необґрунтованими.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу скаржника, у якому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Позивач також надіслав до суду на апеляційну скаргу скаржника, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637) надання до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 містить всі необхідні записи, оформлені згідно вимог Порядку ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, а тому підтверджують роботу у спірний період.

Стаж роботи позивача в ФГ «Лугове» з 17.04.1994 по 31.12.1998 підтверджується записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 . Відповідальність за своєчасну сплату внесків (збір) на соціальне страхування за осіб, які працюють у селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором (контрактом) покладається на засновника або іншу визначену Статутом особу, а тому не сплата таких внесків не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з матеріалів справи встановлено, що 17.02.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.03.2022 №70 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В рішенні зазначено: вік заявника 60 років. Страховий стаж становить 23 роки 3 місяці 21 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 17.04.1994 по 31.12.1998 в ФГ «Лугове». В рішенні вказано, що для зарахування періоду з 17.04.1994 по 31.12.1998 необхідно надати інформацію про сплату внесків фермерським господарством.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач повторно 22.06.2022 року звернувся до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29.06.2022 №70 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В рішенні зазначено: вік заявника 60 років, страховий стаж становить 23 роки 3 місяці 21 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі «Україна» згідно з довідкою від 04.01.2022 року № 2/1 з 1978 по 1982 та з 1985 по 1988, оскільки прізвище ОСОБА_3 не відповідає паспортним даним заявника ОСОБА_4 ; період роботи у селянському фермерському господарстві «Лугове» з 17.04.1994 по 31.12.1998, оскільки відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки ПФУ про сплату страхових внесків. В електронній пенсійній справі довідка про сплату страхових внесків відсутня.

Не погодившись із зазначеними рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- надання позивачем до пенсійного органу трудових книжок, архівної довідки від 04.01.2022 №2/1, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів та проведення перевірок за наданими для призначення пенсії документами, відповідачами безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках позивача щодо спірних періодів роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії;

- позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаних періодів роботи до страхового та пільгового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник;

- формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист;

- період роботи позивача в колгоспі «Україна» з 1978 р. по 09.05.1980 та з 24.04.1985 по 12.09.1988 у колгоспі «Україна» підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 , а з 17.04.1994 по 31.12.1998 у ФГ «Лугове» - записами у трудовій книжці НОМЕР_3 ;

- вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, тому належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 17.02.2022 та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з пунктом 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності);

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) в якій, зокрема, зазначено:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника;

- трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню;

- записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону;

- усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);

- записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення;

- у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу;

- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок;

- по закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них і про суми, що одержані за заповнені трудові книжки і вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства.

Щодо відсутності сплати страхових внесків, як підставу не зарахування періоду роботи з 17.04.1994 року по 31.12.1998 року у селянському фермерському господарстві «Лугове», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 , позивач з 17.04.1994 працював трактористом фермерського господарства «Лугове». 31.10.2006 року позивача звільнено з роботи відповідно до ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказаний періоди, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи, окрім того, записи в трудовій книжці позивача не містить будь-яких виправлень, неточностей.

Згідно положень статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків на страхувальника.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 березня 2020 року у справі №535/1031/16-а позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність інформації та документів стосовно сплати ФГ «Лугове» страхових внесків, їх неналежна сплата, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача його періоду роботи в ФГ «Лугове» з 17.04.1994 по 31.12.1998.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи його в колгоспі «Україна» з 1978 по 1982 та з 1985 по 1988 з підстав того, що прізвище в довідці від 04.01.2022 №2/1 «Пізняк» не відповідає паспортним даним «Позняк», колегія суддів зазначає наступне.

Період роботи позивача в колгоспі «Україна» підтверджується трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_2 , виданою на ім`я ОСОБА_1 , 1961 року народження, дата заповнення 25.10.1978, якою також підтверджений рік вступу позивача в члени колгоспу в 1978 році. Відповідно до трудової книжки колгоспника, позивач працював в колгоспі «Україна», а саме: у 1978 році вантажником - 115 днів, у 1979 році шофером 269 днів, у 1980 році вантажником 80 днів, у 1982 році 18 днів, у 1985 році 186 днів, у 1986 році муляром 289 днів, у 1987 році 280 днів, у 1988 році 222 дні.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_4 , позивач проходив військову службу з 10.05.1980 по 21.04.1982, що співпадає із записами в трудовій книжці колгоспника.

Трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 не містить виправлень та неточностей, містить вичерпну інформацію про періоди роботи позивача у колгоспі «Україна», як наслідок, відсутня необхідність у наданні додаткових документів для підтвердження періодів роботи.

В архівній довідці від 04.01.2022 № 2/1, яка була видана позивачу на підставі записів в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника, є розбіжності в написанні прізвища. Разом з тим, відомості щодо відпрацьованих днів, нарахованих коштів та характеру виконуваних робіт співпадають. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 щодо спірних періодів роботи позивача відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії позивачу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані спірні періоди роботи позивача у колгоспі «Україна» та ФГ «Лугове» підлягають зарахуванню до загального страхового стажу для призначення пенсії, а рішення № 70 від 21.03.2022 та № 70 від 29.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача, оскільки скаржник не довів суду належними та допустимими доказами правомірність свого рішення.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 160/12110/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко