Справа № 480/9338/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р.Справа № 480/9338/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.11.2021, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, по справі № 480/9338/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до Сумської митниці ДМС України(далі- відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Сумської митниці ДМС у справі про порушення митних правил №0058/80500/21 від 01.09.2021, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 213 247,80 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми 19.11.2021 року по справі № 480/9338/21 позов ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано постанову від 01.09.2021 року в справі про порушення митних правил №0058/80500/21, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 213247,80 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми 19.11.2021 року по справі № 480/9338/21 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилається на те, що рішення першої інстанції є законним та справедливим, ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду- без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що

що у період з 14.05.2018 по 13.08.2019 декларантом ФОП ОСОБА_2 подано 20 митних декларацій з метою митного оформлення в режимі імпорту товарів з ряду країн Європейського Союзу:

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/008800 від 14.05.2018,контракт № 016/18 від 23.04.2018, номер інвойсу 09/18 від 23.04.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA - м. Vysoke Chvojno;

- МД типу IM 40 ДЕ № UA805180/2018/012070 від 22.06.2018, контракт № 022/18 від 04.06.2018, номер інвойсу 12/18 від 04.06.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС- FCA - м. Дортмунд;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/012780 від 03.07.2018, контракт №025/18 від 12.06.2018, номер інвойсу 14/18 від 12.06.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС -FCA - м. Нордвейкерхаут;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/012640 від 03.07.2018 контракт № 029/18 від 14.06.2018, номер інвойсу 16/18 від 14.06.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA- м. Геттінген;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/014218 від 20.07.2018, контракт №035/18 від 03.07.2018, номер інвойсу 15/18 від 03.07.02518, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA-м. Дортмунд;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/014318 від 23.07.2018 контракт №037/18 від 06.07.2018, номер інвойсу 18/18 від 06.07.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA- Fossalta;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/017750 від 11.09.2018, контракт № 043/18 від 08.08.2018, номер інвойсу 20/18 від 08 .08.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA- Фим;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/018749 від 26.09.2018, контракт №044/18 від 30.08.2018, номер інвойсу 21/18 від 31.08.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA- Dortmund;

- МД типу IM 40 ДЕ № UA805180/2018/020507 від 19.10.2018, контракт № 045/18 від 11.09.2018, номер інвойсу 23/18 від 02.10.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA - Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/021953 від 09.11.2018, контракт № 048/18 від 10.10.2018, номер інвойсу 24/18 від 10.10.2018, умови поставки згідно IELKOTEPMC -FCA- Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ №UA805180/2018/023046 від 26.11.2018 контракт № 052/18 від 29.10.2018, номер інвойсу 25/18 від 29.10.2018 умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA-Реджо-Емілія;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/023455 від 03.12.2018, контракт №053/18 від 29.10.2018, номер інвойсу 26/18 від 29.10.2018, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA- Бохум;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/023041 від 26.11.2018 контракт №054/18 від 07.11.2018, номер інвойсу 29/18 від 07.11.2018, умов поставки згідно ІІНКОТЕРМС - FCA- Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/000040 від 02.01.2019 контракт № 057/18 від 12.12.2018, номер інвойсу 32/18 від 13.12.2018 умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA - Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/004023 від 06.02.2019, контракт №001/19 від 21.01.2019, номер інвойсу 04/19 від 21.01.2019, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA - Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/012420 від 26.04.2019, контракт № 004/19 від 10.04.2019, номер інвойсу 11/19 від 10.04.2019, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA - Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/018212 від 27.06.2019, номер контракту 003/19 від 22.03.2019, номер інвойсу 15/19 від 12.06.2019 умови поставки згідно ІНКОТЕРМС FCA - Аугсбург;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/018193 від 27.06.2019, номер контракту 006/19 від 12.06.2019, номер інвойсу 17/19 від 12.06.2019 умови поставки згідно ІНКОТЕРМС FCA - FCA- SUISIO BGUA;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № 805180/2019/020756 від 25.07.2019, номер контракту 008/19 від 15.07.2019, номер інвойсу 09/19 від 15.07.2019, умов поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA - FCA- Dortmund;

- МД типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2019/022482 від 13.08.2019, номер контракту 011/19 від 31.07.2019, номер інвойсу 22/19 від 31.07.2019, умов поставки згідно ІНКОТЕРМС FCA - Літомеріце.

Одержувачем товарів відповідно до митних декларацій було ТОВ "ІТК "Автоматик Груп" (а.с. 15-44).

У графах 36 декларації вказана преференція по сплаті мита за кодом 410. Відповідно до Класифікатору звільнень від сплати митних платежів за кодом 410 класифікуються товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС.

У митних деклараціях, поданих з метою митного оформлення товарів з країни експортера - Німеччини відправником товару зазначено EC AUTOMATIC GROUP-GERMANY Gmbh та міститься посилання на додані до митної декларації інвойси (а.с. 33-44).

При поданні декларації ФОП ОСОБА_2 діяв на підставі договору доручення від 18.08.2015 №036/15, укладеного з директором ТОВ "ІТК "Автоматик Груп" Землянком В.Г. (а.с. 146,147).

Листом від 15.07.2021 Сумська митниця повідомила Товариство про непідтвердження інформації про походження товарів у рахунках фактурах, за якими здійснювалось митне оформлення товарів по митним деклараціям. Просило надати інформацію та документи.

05.08.2021 відносно позивача, як директора ТОВ "ІТК "Автоматик Груп" складено протокол про порушення митних правил. Відповідно до протоколу встановлено, що у період з травня 2018 по грудень 2019 років ТОВ "ІТК "Автоматик Груп" через декларанта ФОП ОСОБА_2 було подано ряд митних декларацій. В ході проведення планової документальної виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи виявлено ряд порушень митного законодавства та складено акт від 08.04.2021. Перевіркою встановлено, що протягом вказаного періоду товариство здійснювало митні оформлення, при яких підприємством задекларовано преференцію по сплаті ввізного мита. Застосування пільги було здійснено на підставі декларацій про походження товару, складених експортером на наведених інвойсах. З метою перевірки правомірності використання товариством зазначеної пільги листами від 26.10.2018 та 28.10.2020 направлено відповідні звернення до ДФС та Держмитслужбби України. На ці звернення листами від 18.09.2020 та від 01.03.2021 надано листи-відповіді уповноважених державних органів Німеччини, як країни експортеру, де не підтверджене преференційне походження товарів (код пільги 410). Враховуючи, що експортером не надано компетентному органу країни експорту відповідних документів, що підтверджують статус походження товару, декларації про походження, складені на інвойсах не можуть бути прийняті митним органом як документ, що підтверджують країну походження товару та бути підставою для звільнення від сплати ввізного мита. Встановлено, що декларування від імені директора товариства здійснював ФОП ОСОБА_2 на підставі договору доручення, яким було передбачено покладено на довірителя відповідальність, у тому числі перед митними органами, за недостовірність даних у документах, наданих до митного оформлення. Зроблено висновок, що директором товариства через декларанта надано інвойси, які містили неправдиві відомості в частині декларації про походження товару, на підставі чого неправомірно використано пільгу по сплаті мита. Такі дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України (а.с. 51-53).

05.08.2021 на адресу позивача направлено відповідачем повідомлення про порушення адміністративної справи, роз`яснено права та повідомлено про дату розгляду справи про порушення - 01.09.2021. Відправлення було вручене 13.08.2021 (а.с. 50, 131).

Листом від 30.01.2021 позивач повідомив Сумську митницю що у призначений для розгляду справи про адміністративне правопорушення час буде перебувати у відрядженні та просив перенести розгляд справи на іншу дату. Додатком зазначено копія наказу про відрядження (а.с. 54). Зі змісту листа Сумської митниці ДМС від 09.09.2021 вбачається, що вказане клопотання було зареєстроване 01.09.2021 за вх.№1548/13 (а.с. 143зв.).

01.09.2021 прийнята постанова у справі про порушення митних правил №0058/80500/21. нею визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 % несплаченої суми митних платежів, що складає 213 247,80 грн. (а.с. 55-57).

Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності прийняття постанови від 01.09.2021 року в справі про порушення митних правил № 0058/80500/21, оскільки надані відповідачем докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявності прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Частиною 3 ст. 75 МК України передбачено, що для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно наданих суду матеріалів вбачається, що декларування здійснював ФОП ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору доручення, укладеного з ОСОБА_1 та при оформленні декларації ОСОБА_2 було внесені дані у відповідності до інвойсів, які були складені продавцем товару - EC AUTOMATIC GROUP-GERMANY Gmbh.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

За правилами частини сьомої статті 257 Митного кодексу України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини восьмої статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться зазначені у цій частині відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Відповідно до частини четвертої статті 280 Митного кодексу України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Стаття 485 Митного кодексу України, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №640/5082/17, від 18.06.2020 року у справі №638/10546/16-а, від 27.01.2022 року у справі № 640/5320/17, від 08.02.2022 у справі №761/17885/17.

Положеннями ст. 293 МК України визначено перелік осіб, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, є відповідний платник податків (ч. 2 ст. 293 МК України). Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 4 МК України платником податків є особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів.

Згідно з п. 212.1.3 ст. 212 Податкового кодексу України платниками на додану вартість є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 280 Митного кодексу України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Пунктом 2 частини першої статті 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

За правилами частини першої статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, від 27.06.2014.

У Протоколі І до Угоди «товар» означає продукцію, що випускається, навіть, якщо вона призначена для подальшого виробництва; «партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документа, в єдиному інвойсі (пункти (с) та (l) статті 1).

Відповідно до п. 2 ст. 26 розділу IV вказаної Угоди термін «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва».

Згідно із статтею 29 «Скасування ввізного мита» глави 1 частини І Угоди кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 16 цього Протоколу товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікату перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у додатку III до Протоколу, або у випадках, вказаних у статті 22 (1) Протоколу; декларації інвойс, наданої експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до ст. 22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Згідно з ч. 3 ст. 2 зазначеного Протоколу експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього протоколу.

Відповідно до ст. 33 цього Протоколу митні органи країни імпорту мають право здійснювати подальші перевірки підтвердження походження товару у довільному порядку або коли мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконання інших вимог даного Протоколу.

Проаналізувавши вказані норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі митного оформлення товару, який ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатись тарифними преференціями, що передбачено Угодою. Проте, застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, з якими Угода та Протокол І до неї пов`язує їх застосування. За загальним правилом, декларантом подається сертифікат перевезення товару EUR.1, за виключенням випадків, коли може бути подана декларація інвойс, а саме у разі її складення: затвердженим експортером або експортером на будь-яку партію товару, що походить з певної країни, сукупна вартість якого не перевищує 6000 євро.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови були висновки відповідача про те, що ввезений позивачем товар не може бути визнано таким, що має преференційне походження, оскільки Держмитслужбою України листами від 18.09.2020 N015/15-03-01/7.14/19 та від 01.03.2021 Ле15/15-03-01/7/782, надано листи - відповіді уповноважених державних органів Федеративної Республіки Німеччина, як країни експорту де не підтверджено преференційне походження товарів (код пільги 410), ввезених ТОВ «ІТК «АВТОМАТИК ГРУП» за вищевказаними митними деклараціями та враховуючи те, що експортером ЕС AUTOMATIC GROUP-GERMANY GmbH порушено вимоги ч. 2 та ч. 3 ст. 22 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однією сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством 3 атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, не надано компетентному органу країни експорту відповідних документів, що підтверджують статус походження товару, декларації про походження складені на вищенаведених інвойсах, не можуть бути прийняті митним органом України як документи, що підтверджують країну походження товару та бути підставою для звільнення віл сплати ввізного мита під час митного оформлення за вказаними митними деклараціями, а тому відповідно позивач не має права на преференцію.

Частиною першою статті 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно до статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.

Окрім цього, частиною першою статті 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Відповідно до ч.2 ст. 48 МК України товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Отже, митний орган здійснює перевірку всіх документів поданих для митного оформлення у тому числі тих, які підтверджують походження товару та якщо достовірно не встановлено походження товару, то даний товар випускають у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Між тим, як встановлено матеріалами справи митне оформлення товару було здійснено за преференційною ставкою товару та у митного органу не виникло сумніву щодо поданих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким у цій справі є Сумська митниця.

Разом з цим, в матеріалах справи наявний лист - відповідь на запит від продавця товару EC AUTOMATIC GROUP-GERMANY Gmbh в якому Головна митниця Munster повідомляє, що у контексті запиту на перегляд/перевірку преференцій було виявлено, що компанія неправильно подала декларації про походження у рахунках -фактурах на експортні товари загальною вартістю 213 997 євро, в торгівлі з Україною.

Проте, в даному листі не зазначено саме, що позивачем було внесені неправдиві відомості про преференційне походження товарів.

Згідно до матеріалів справи, акту №11/21/7.14-19/33390279 від 08.04.2021 року про результати документальної планової перевірки ТОВ "ІТК "Автоматик Груп" та протоколу про порушення митних правил №0058/80500/21зазтосування пільги зі сплати ввізного мита ТОВ "ІТК "Автоматик Груп" було здійснено на підставі декларацій про походження товару, складених експортером - EC AUTOMATIC GROUP-GERMANY Gmbh на інвойсах.

Отже, застосування пільги зі сплати мита та митного оформлення товару було здійснено ОСОБА_2 у відповідності до інвойсів складених постачальником товарів.

За таких обставин, позивачем надано митниці документи, до складання яких він не мав відношення, відомості про походження товару зазначено у відповідності до документів наданих постачальником таких товарів, а отже у спірному випадку відсутні підстави для висновку про те, що декларантом умисно, з метою ухилення від сплати митних платежів, подано до митного органу неправдиві відомості щодо країни походження товару.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, що митному брокеру, який діяв в інтересах позивача, а також самому позивачу до моменту виявлення представниками митниці розбіжностей було відомо про дійсну країну, з якої походить придбаний ним товар.

В свою чергу, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості висновків, зроблених в оскаржуваній постанові в справі про порушення митних правил, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач заявив неправдиві відомості щодо товару з метою ухилення від сплати митних платежів та в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.485МК України, тобто не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови.

В обґрунтування оскаржуваної постанови відповідач посилається на те, що маючи документи (інвойс) про дійсну країну походження товару (Італія, Франція) по митним деклараціям № UA805180/2018/008800 від 14.05.2018, №UA805180/2018/014318 від 23.07.2018, №UA805180/2018/017750 від 11.09.2018, №UA805180/2019/018193 від 27.06.2019, №UA805180/2019/022482 від 13.08.2019 гр. ОСОБА_3 в графі 34 митної декларації замість вищевказаних країн свідомо вказувалась Республіка Федеративна Німеччина та те, що уповноваженими органами Німеччини було надано відповідь про не підтвердження преференційного походження товарів ввезених ТОВ «ІТК «АВТОМАТИК ГРУП».

Проте судовим розглядом встановлено, що згідно до митної декларації № UA805180/2018/008800 від 14.05.2018 в графі 34 митної декларації вказано EU; №UA805180/2018/014318 від 23.07.2018 в графі 34 митної декларації вказано EU; №UA805180/2018/017750 від 11.09.2018 в графі 34 митної декларації вказано EU; №UA805180/2019/018193 від 27.06.2019 в графі 34 митної декларації вказано IT; №UA805180/2019/022482 від 13.08.2019 в графі 34 митної декларації вказано EU.

Вказані країни, а саме Італія, Франція входили до Європейського Союзу, а тому виготовлений нею товар, як такий, що імпортується з території ЄС, мав преференційне європейське походження, та підлягав митному оформленню за зниженим рівнем ставки ввізного мита, передбаченого п. 1 ст. 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною та Європейським союзом; що, в свою чергу, також свідчить про відсутність умислу у позивача безпідставно скористатися пільгою за кодом «410» зі сплати митних платежів, нарахованих із використанням преференції з товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу.

Також, колегія суддів зазначає, що на час заповнення позивачем декларації митним органом не було визначено, що країною походження товару є інша країна.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі №200/2313/19-а зазначив, що відповідно до статті 30 Протоколу І до Угоди виявлення незначних розбіжностей між відомостями, наведеними в підтвердженні походження й документах, поданих до митної служби для виконання формальностей, пов`язаних з імпортуванням товарів, не спричиняє ipso facto нікчемності такого підтвердження походження, якщо встановлено у належний спосіб, що цей документ відповідає представленим товарам. Очевидні формальні помилки у підтвердженні походження, такі як помилки друку, не є причиною для відхилення такого документа, якщо ці помилки не спричиняють сумнівів щодо правильності відомостей, наведених у документі.

Враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.485 МК України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова від 01.09.2021 року в справі про порушення митних правил № 0058/80500/21 - прийнята відповідачем протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Належних, допустимих і достовірних доказів на спростування преференційного походження товарів зазначених у деклараціях відповідачем суду не надано.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на підтвердження правомірності свого рішення не надав будь-яких доказів, які б підтверджували недостовірність відомостей, заявлених позивачем в митних деклараціях на час її подання.

Оцінюючи зібрані та досліджені докази, колегія суддів зазначає, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.11.2021 по справі № 480/9338/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва