Справа № 440/1076/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. Справа № 440/1076/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2022, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.06.22 по справі № 440/1076/22

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці у якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості від 14 грудня 2021 року №UA80600/2021/000024/2.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оскарженого рішення, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості від 14 грудня 2021 року №UA80600/2021/000024/2.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, Полтавська митниця під час прийняття спірного рішення від 14.12.2021 № UA80600/2021/000024/2 послалася на норми ст. 368 МК України, відповідно до яких для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Отже, ОСОБА_1 для підтвердження задекларованої митної вартості та підтвердження проведеної оплати мав можливість надати під час митного оформлення автомобіля або банківський платіжний документ про сплату ціни за рахунком-фактурою (ч. 2 ст. 53 МКУ), або надати касовий або товарний чек, ярлик, інший документ роздрібної торгівлі (ч. 1 ст. 368 МКУ).

Проте представник відповідача наголошує, що ОСОБА_1 жодного підтвердження про сплату ціни, що зазначена в рахунку-фактурі № 1593 від 29.11.2021 митному органу не надано.

На переконання представника відповідача, оскільки ОСОБА_1 не надано до митного контролю платіжних документів, які б підтверджували сплату саме такої ціни, яка вказана у фактурі, отже суб`єктом владних повноважень правомірно винесло рішення про коригування митної вартості від 14.12.2021 року.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому щодо відсутності у рахунку - фактурі № 1593 від 29.11.2021 інформації про умови оплати, зазначає, що перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 МК України, серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок- проформа (якщо товар не є об 'єктом купівлі-продажу). Згідно з загальносвітовою практикою, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в рахунку фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якіцо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.

Отже позивач вважає, що твердження митного органу про необхідність зазначення у рахунку - фактурі умов оплати є безпідставним та не впливає на митну вартість оцінюваного товару.

Крім того, митну вартість імпортованого товару (27500 Є) визначено рахунком - фактурою № 1593 від 29.11.2021, що відповідає іншим документам, наданим до митного оформлення.

Також, за наслідками готівкових і розрахунків за участю фізичної особи не обоє`язково складаються платіжні документи.

Отже на переконання позивача, посилання митного органу на ненадання позивачем розрахункових документів не свідчить про неможливість визначення задекларованого позивачем товару за першим методом.

В свою чергу представник відповідача надав до Другого апеляційного адміністративного суду відповідь на відзив позивача в якому серед іншого зазначає, що Полтавською митницею встановлено що за посиланням https://www.nettikone.eom/en/volvo/fm-4x2/2066525#frmMdlLgn наявна інформація про продаж вантажного автомобіля VOLVO модель FM 340 з таким же ідентифікаційним номером (номером шасі) НОМЕР_1 за ціною 41912 евро.

Наведене підтверджується витягом з сайту https://www.nettikone.eom/en/volvo/fm-4x2/2066525#frmMdlLqn (знімок з екрану), який надавався відповідачем до суду першої інстанції та залучено до матеріалів справи № 440/75/22.

При цьому, позивачем, на пропозицію митного органу, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, не надано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, як і не наведено обґрунтованих спростувань щодо спірних обставин, що слугували підставою для прийняття рішення № иА80600/2021/000024/2 від 14.12.2021.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що за дорученням Жаденова В.О. на підставі довіреності серія НОР № 357541 фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , купив в Королівстві Нідерланди вантажний автомобіль марки VOLVO моделі FМ340, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_3 , 2017 року виготовлення, з дизельним двигуном об`ємом 10837 куб. см., тип кузова - платформа.

Ціна, фактично сплачена ОСОБА_2 за придбаний в Нідерландах автомобіль марки VOLVO моделі FМ340, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_4 , склала 27500 євро, що підтверджується фактурою від 29.11.2021 року № 1593.

13.12.2021 року з метою випуску у вільний обіг на митній території України придбаного автомобіля декларантом було подано до митного органу електронну митну декларацію №ІІА806020/2021/005986.

У цій декларації митну вартість автомобіля VOLVO моделі FМ340, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_4 , декларантом було визначено у розмірі 27700 Євро за ціною купівлі-продажу автомобіля (27500 Євро), до якої на вимогу митниці було додано витрати на доставку автомобіля до кордону України (200 Євро).

На підтвердження фактурної вартості (ціни) автомобіля разом з декларацією митному органу було надано фактуру від 29.11.2021 року № 1593, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 246/1-21 від 13.12.2021 року, проведеного експертом Сумцовим Сергієм Станіславовичем (свідоцтво судового експерта № 584 від 16.01.2014. Термін дії до 13.12.2022р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2798 від 25 вересня 2002 року), яким підтверджено вартість автомобіля VOLVO моделі FМ340 ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_4 - 27 302,94 Євро, копію митної декларації країни відправлення (Королівства Нідерландів) від 21.11.2021 року № 21NLKWKHI3AHKQWD50, у якій зазначено реквізити продавця автомобіля, реквізити покупця автомобіля, реквізити автомобіля (VOLVO FM340, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , 2017 рік виготовлення), податковий номер продавця у країні експорту та фактурну вартість (ціну продажу) автомобіля - 27500 євро.

Окрім зазначених документів разом з митною декларацією відповідачу було надано довідку про транспортні витрати б/н від 13.12.2021 року та декларацію митної вартості, в якій проведено розрахунок задекларованої митної вартості автомобіля. Згідно зазначеної довідки, транспортні витрати склали 200 євро.

За результатами митного оформлення відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також прийняв рішення про коригування митної вартості від 14.12.2021 року № UА80600/2021/000024/2 яким визначив митну вартість ввезеного автомбілі на рівні 44000 Євро.

Не погодившись із рішеннями митного органу про коригування митної вартості позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у ході проведення митного оформлення не встановлено фактів понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з придбанням товарів, заниження їх вартості в інший спосіб. Доводи митного органу про заниження декларантом митної вартості товарів ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені документально. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості від 14 грудня 2021 року №UA80600/2021/000024/2.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України/.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

А відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, згідно із ч. 1. ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Відповідно до частини першої ст. 334 Кодексу митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст. 334 Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відповідно до частини третьої ст.335 Кодексу разом з митною декларацією митним органам подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості.

У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості в тому числі про:

- транспортні (перевізні) документи; - комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

- у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 Кодексу.

Відповідно до частини другої ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, які до митного оформлення не надано.

Щодо підстав прийняття рішення про коригування митної вартості товару представником відповідача зазначено, що надана до митного контролю довідка про транспортні витрати без номера від 13.12.2021 не містить інформації щодо маршруту, протяжності у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України та розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до відомостей в МД від 13.12.2021 № UА806020/2021/005986 зазначені витрати на транспортування товару у розмірі 200 евро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена.

В наданому до митного контролю рахунку-фактурі № 1593 від 29.11.2021 не зазначено умови оплати та до оформлення не надано жодного підтверджуючого документу щодо сплати рахунку.

Також до оформлення надано експортну митну декларацію країни відправлення № 21NLKWKHIЗAHKQWD50 від 29.11.2021, але ідентифікувати даний товар з даним документом не можливо у зв`язку з тим що вага автомобіля згідно експортної декларації 10500 кілограм, а поданий до оформлення за МД від 13.12.2021 № UА806020/2021/005986 - 12000 кілограм.

Статтею 337 МК України визначено способи здійснення перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, зокрема: візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов`язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст. 337 МК України митним органом з використанням відкритих джерел інформації мережі Інтернет проведено порівняння заявленого рівня митної вартості товару з рівнями митної вартості ТЗ з максимально наближеними техніко- комерційними показниками (Вантажний автомобіль VOLVO модель FM 340 2017 року).

Полтавською митницею встановлено що за посиланням https://www.nettikone.eom/en/volvo/fm-4x2/2066525#frmMdlLgn наявна інформація про продаж вантажного автомобіля VOLVO модель FM 340 з таким же ідентифікаційним номером (номером шасі) НОМЕР_1 за ціною 41912 евро, наведене підтверджується витягом з сайту https://www.nettikone.eom/en/volvo/fm-4x2/2066525#frmMdlLqn (знімок з екрану).

Також, варто врахувати, що ідентифікаційний номер транспортного засобу (англ. Vehicle identification number VIN), або VIN-код це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.

Таким чином колегія суддів вважає, що витяг з сайту https://www.nettikone.com свідчить, що вантажний автомобіль VOLVO модель FM 340, який пред`явлено ОСОБА_1 до митного оформлення з ідентифікаційним номером (номером шасі) НОМЕР_1 продано за ціною 41912 евро, про що свідчить примітка у правому верхньому куті знімку з екрана - Sold, в перекладі з англ. мови - продано. Зазначене може свідчити про ризиковість зовнішньоекономічної операції та недостовірність декларування.

У зв`язку з відсутністю в розумінні ст. 368 МКУ документу, який підтверджує сплачену за транспортний засіб суму (товарний чек, квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ), за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризикованості операцій, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог ч.2, ч.3 ст.53 та ст.335 МКУ (документи митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена), протягом 10 календарних днів додатково необхідно надати (за наявності):

- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На підставі ст. 254 МКУ необхідно надати переклади документів, складених іноземною мовою відповідно до вимог п. 2.5. розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 30.05.12 №631 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.12 за №1360/21672.

З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, листом від 14.12.2021 б/н позивачу запропоновано надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, проте декларант відмовився їх надати.

З урахуванням ст.377 МКУ та відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно відомостей з відкритих джерел інтернет-ресурсу www.nettikone.com при здійсненні контролю співставлення, встановлено наявність оцінюваного товару із вартістю, яка значно відрізняється від задекларованої, що може свідчити про ризиковість зовнішньоекономічної операції та недостовірність декларування.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до ч. 6 ст. 54 Кодексу, ч.2. ст. 58 Кодексу.

Відповідно до ст. 59 Кодексу, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Відповідно до ст. 60 Кодексу (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 і ст.59 Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до ч.2. ст.60 МКУ, під подібними розуміються товари, хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції, порівняно з товарами, що оцінюються.

Згідно ч. 3 ст. 60 МКУ, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Відповідно до положень ч.4 ст.59 та ч.5 ст.60 МКУ, ціна договору щодо ідентичних або подібних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах.

В інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних/подібних товарів відповідно до вимог ст. 59-60 МКУ.

У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58 - 61 МКУ, їх митна вартість визначається згідно з положеннями ст.62 МКУ на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування ст. 62 та ст.63 МКУ може бути зворотною. Методи на основі віднімання та додавання вартості повинні грунтуватися на даних, які є об`єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

Відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

У відповідності до ч. 3 ст. 337 Кодексу проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів.

Відповідно до ст. 33 МКУ митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу з дотриманням положень ст. 64 МКУ.

Так, в спірному рішенні митницею відмічено, що поданий позивачем рахунок - фактура № 1593 від 29.11.2021 не містить умов оплати.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що позивачем одержаний придбаний товар за вказаним рахунком-фактурою, тобто договір купівлі-продажу відбувся, товар (автомобіль) перейшов у власність ОСОБА_1 , з чого висновується про проведення відповідних розрахунків.

З матеріалів справи встановлено, що Полтавська митниця під час прийняття спірного рішення від 14.12.2021 № UA80600/2021/000024/2 послалася на норми ст. 368 МК України, відповідно до яких для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Поряд з цим, згідно з ч. 2 ст. 53 МК України одним з документів, що підтверджують задекларовану митну вартість може бути банківський платіжний документ, якщо рахунок-фактуру сплачено.

Отже, ОСОБА_1 для підтвердження задекларованої митної вартості та підтвердження проведеної оплати мав можливість надати під час митного оформлення автомобіля або банківський платіжний документ про сплату ціни за рахунком-фактурою (ч. 2 ст. 53 МКУ), або надати касовий або товарний чек, ярлик, інший документ роздрібної торгівлі (ч. 1 ст. 368 МКУ).

Проте, ОСОБА_1 на пропозицію митного органу, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, не надано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, яка зазначена в рахунку-фактурі № 1593 від 29.11.2021, як і не наведено обґрунтованих спростувань щодо спірних обставин.

Крім того, позивачем також не надано жодних пояснень та документального підтвердження включенихдо митної вартості витрати на транспортування товаруу розмірі 200 євро.

Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (надалі - Правила заповнення ДМВ), при заповненні гр.20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

У наданій до митного контролю довідці про транспортні витрати без номера від 13.12.2021 визначені витрати на транспортування товару у розмірі 200 євро, водночас, в супереч вимогам Правил заповнення ДМВ, документально зазначена вартість доставки не підтверджена.

Позивачем, не наведено калькуляцію заявленої суми в розмірі 200 євро: відсутня інформація щодо маршруту, протяжності у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розміру унеможливлює здійснити точний розрахунок витрат на транспортування від місця завантаження до кордону з Україною.

Враховуючи наведені: розбіжності щодо ваги автомобіля в експортній митній декларації країни відправлення № 21NLKWKHI3AHKQWD50 від 29.11.2021 та в поданій до оформлення за МД від 13.12.2021 № UА806020/2021/005986, відсутність документів, що підтверджують ціну товару, яка була фактично сплачена покупцем, наявність у відкритих інформаційних джерелах даних щодо продажу даного вантажного автомобіля за іншою ціною, ніж зазначена в документах декларанта, відсутність в довідці про транспортні витрати відомостей на підтвердження заявленої суми транспортних витрат, як складової митної вартості, колегія суддів дійшла висновку, що в сукупності підтверджують наявність обґрунтованих сумнівів у посадової особи митного органу щодо правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Посилання позивача на лист Рівненської митниці від 31.12.2021 № 7.13-1/15/10-15/5033, як доказ що на час прийняття спірного рішення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний лист не містить жодних посилань щодо надання інформації про вартість ідентичних/подібних автомобілів у порівнянні з вартістю транспортного засобу, який являється предметом спірного рішення.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 року по справі № 440/1076/22, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 по справі № 440/1076/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва