Справа № 160/11232/22
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

16 січня 2023 року справа 160/11232/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.07.2022 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 86 від 01.07.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно заяви від 23.06.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 відповідно до заяви про призначення пенсії від 23.06.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2022, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що станом на час звернення із заявою позивач не досягла п`ятдесяти п`ятирічного віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, встановленого ст. 114 Закону України «Пенсійне забезпечення окремим категорій громадян». Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо можливості застосування до спірних відносин висновків Конституційного Суду України, оскільки станом на 01.04.2015 позивачка не мала достатнього пільгового стажу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.06.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляду ГУ ПФУ в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 86 від 01.07.2022 відмовлено у призначенні пенсії за п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 роки 06 місяців 04 дня, пільговий стаж 11 рік 06 місяців 09 днів. Вік заявника на момент звернення 50 року 00 місяців 11 днів.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернулась до суду з цим позовом.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

03.10.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон №2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.»

Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше встановлений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, рішенням №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-XII, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, справа №560/12743/21 щодо якої є типовою, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, всупереч доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у цій справі слід застосувати саме норми Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-ІV.

Встановлено, що загальний страховий стаж позивачки, на час звернення із заявою про призначення пенсії, складає 30 років 6 місяців 4 дні, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 - 11 років 6 місяців 9 днів, а станом на 23.06.2022 ОСОБА_1 досягла 50-річного віку, встановленого Законом №1788-XII.

При цьому, питання наявності чи відсутності пільгового стажу не потребує доказування з огляду на те, що відповідач фактично визнає наявність у позивачки необхідного пільгового стажу в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а висновки відповідача про відсутність у неї права на призначення пенсії є безпідставними.

Стосовно доводів апеляційної про те, що право особи на призначення пільгової пенсії за Списком №2, враховуючи порядок застосування положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», який визначено рішенням Конституційного Суду України у справі №1-р/2020, виникає за умови, якщо особа набула необхідного пільгового стажу до 01.04.2015, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, вказані обставини не були підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за Списком №2. Підставою для відмови у призначенні пенсії у спірному випадку стало виключно не досягнення заявницею пенсійного віку, який визначено ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначена позиція відповідача є необґрунтованою, оскільки визначаючи коло осіб, які мають право на пільгову пенсію, Конституційний Суд України зазначав про осіб, які працювали до 01 квітня 2015, а не про осіб, які набули необхідного пільгового стажу до 01.04.2015.

У спірному випадку позивачка працювала на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії, до 01 квітня 2015, а отже посилання відповідача на вказані обставини, як на підставу відсутності права на призначення пільгової пенсії, є безпідставними.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 без змін.

Постанова набирає законної сили з 16 січня 2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова