Справа № 620/479/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/479/22 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Кузьмишина О.М.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» про стягнення податкового боргу, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів», у якому просило суд стягнути податковий борг в розмірі 20180,90 грн. на бюджетний рахунок отримувача UA0025709, отримувач - ГУК у Черніг.обл/тг м.Н-Сівер/18010600, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що згідно даних інтегрованої картки платника податків внаслідок корегування даних в інформаційній системі органів Державної податкової служби у відповідача відсутній податковий борг з орендної плати за землю станом на 30.06.2022. Відтак, у зв`язку зі сплатою податкового боргу відповідачем податкова вимога від 15.09.2016 № 100385-25 вважається відкликаною.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 січня 2023 року.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» має статус юридичної особи та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області, як платник орендної плати за землю.

У зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості з орендної плати за землю, позивач звернувся до суду з даним позовом про її стягнення з рахунків платника податків.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що податкова заборгованість в розмірі 20180,90 грн. відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачена, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, тому він підлягає стягненню за судовим рішенням.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.39. п.14.1. ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України є платником податку та згідно підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має податковий борг зі сплати штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20180,90 грн., який виник відповідно до податкових повідомлень-рішень від 14.12.2020 № , № , № , прийнятих за наслідками камеральної перевірки, результати якої оформлені актом від 02.12.2020 за № 1461/25-01-50-04/00292089 (а.с. 21, 22, 23, 25).

Приписами пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Колегія суддів звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення від 14.12.2020 №, № , № направлялися відповідачу та були ним отримані, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

Крім того, вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем в адміністративному та судовому порядку не оскаржувалися.

Відтак, пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вказаних норм позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу від 15.09.2016 № 100385-25, яка була отримана відповідачем 21.09.2016, що підтверджуються копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27).

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий борг в розмірі 20180,90 грн. виник внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов`язання, а передбачені чинним законодавством заходи не призвели до погашення вказаного податкового боргу.

Щодо твердження відповідача про те, що у зв`язку зі сплатою податкового боргу в повному обсязі податкова вимога від 15.09.2016 № 100385-25 вважається відкликаною, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту статті 59.1 та 59.4 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає податкову вимогу у разі коли у платника податків виник податковий борг, а також у разі коли платник податків самостійно подав податкову декларацію, але не погасив суми податкового зобов`язання у строк, установлений ПК України (без попереднього надсилання ППР).

У той же час відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

З аналізу викладених норм слідує, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте, у разі зміни суми податкового боргу, зокрема, його збільшення, нормами Податкового кодексу України не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу.

Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому податкового боргу - контролюючим органом має бути сформована нова податкова вимога.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно даних інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг в розмірі 20180,90 грн. (а.с. 172), відтак податкова вимога від 15.09.2016 № 100385-25 в силу правил статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, що свідчить про наявність підстав для стягнення спірної суми заборгованості у судовому порядку.

Наразі, відповідач, обґрунтовуючи свою позицію щодо втрати спірною податковою вимогою правової дії, посилається на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022 року у справі №620/5632/21, де зазначається, що у зв`язку з наявною переплатою у грудні 2019 року за податком «орендна плата з юридичних осіб», станом на 31.12.2019 року податкова вимога від 15.09.2016 року №100385-25 вважається відкликаною.

При цьому, відповідач посилається на положення частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у постанові апеляційного суду у справі №620/5632/21 стосовно спірної податкової вимоги надана правова оцінка певному факту, а не встановлені обставини щодо визнання такої податкової вимоги відкликаною.

Згідно з частиною 7 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України право оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалюючи постанову у справі №620/5632/21. суд апеляційної інстанції дійшов висновку про переривання податкового боргу станом на 31.12.2019 року за результатом аналізу лише двох ІКП з орендної плати з юридичних осіб (відкриті за об`єктами оподаткування - орендованими земельними ділянками, розташованими в Новгород-Сіверському районі, податковий борг за якими є предметом стягнення у справі№620/5632/21). та без аналізу наявності податкового боргу за іншими податковими зобов`язаннями.

Проте відповідно до ІКП, відкритою за місцем розташування іншого об`єкту оподаткування, станом на 31.12.2019 року за платником обліковувався непогашений податковий борг в сумі 215 692 грн.56 коп., який не був предметом стягнення за позовом у справі №620/5632/21, а відтак і не враховувався судом при апеляційному перегляді цієї справи.

Таким чином, всупереч твердженням відповідача непогашений податковий борг ПАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» з орендної плати з юридичних осіб не переривався з дня направлення (вручення) платнику податкової вимоги від 15.09.2016 року №100385-25 і до моменту звернення до суду з позовом про стягнення боргу.

Відтак, зазначена податкова вимога не втратила своєї правової дії, і на момент звернення до суду з цим позовом у контролюючого органу було наявним право на стягнення податкового боргу у судовому порядку.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац перший пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.М. Кузьмишина

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 18.01.2023р.)