Справа № 520/4563/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"18" січня 2023 р. справа №520/4563/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Олексій Котеньов, розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Харківобленерго", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4.

Представником позивача 30.12.2022 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову та зупинити стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 № 4;

- заборонити Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" (номер банку (МФО) 305299; ; адреса 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50; Банківська ліцензія № 22 від 29.07.2009 номер бланка 00370), Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" (номер банку (МФО) 322313; ; адреса 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; банківська ліцензія № 2 від 05.10.2011; номер бланка 00010), Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" (номер банку (МФО) 300335; ; адреса 01011, м. Київ, вулиця Лєскова, буд. 9; банківська ліцензія 10 від 05.10.2011; номер бланка 00004), Публічному акціонерному товариству "УкрСиббанк" (номер банку (МФО) 351005; ; адреса 61050, м. Харків, проспект Московський,60; банківська ліцензія 75 від 28.12.2009 номер бланка 00446), Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" (номер банку (МФО) 300465; ; адреса 01023, м. Київ, вул. Госпітальна,12г; банківська ліцензія 148 від 15.06.2011 номер бланка 00538), Публічному акціонерному товариству акціонерному банку "Укргазбанк" (номер банку (МФО) 320478; ; адреса 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; банківська ліцензія 123 від 22.06.2009; номер бланка 00351) вчиняти дії, направлені на виконання інкасових доручень Офіса великих платників податків ДПС (), Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення з Акціонерного товариства «Харківобленерго» () коштів в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств з вироблених в Україні товарів (послуг) відповідно до рішення Офісу великих платників податків ДПС від 09.12.2020 № 4 до набрання судовим рішенням в цій справі законної сили;

- заборонити Північному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код юридичної особи 44131658) видавати інкасові доручення та вчиняти дії щодо пред`явлення інкасових доручень (розпоряджень) банкам, які обслуговують рахунки Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» () про стягнення з розрахункового рахунку Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" () на підставі рішення Харківського управління Офісу великих платників податків від 09.12.2020 № 4.

Суддя перебував у відпустці з 30.12.2022 по 13.01.2023 відповідно до наказу №04-06/119 від 07.12.2022.

В обґрунтування вищевказаної заяви вказано, що спосіб забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 09.12.2020 року № 4 до набрання законної сили рішенням по вказаній справі повністю узгоджується з предметом заявленого позову, є співмірним із заявленими вимогами та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише спрямований на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Безпосередня заборона Офісу великих платників податків ДПС видавати інкасові доручення та вчиняти дії щодо пред`явлення інкасових доручень (розпоряджень) банкам, які обслуговують рахунки Акціонерного товариства «Харківобленерго»», дозволить уникнути широкого тлумачення та унеможливить невиконання вимог суду з боку відповідача. В свою чергу, встановлення заборони банкам, що здійснюють обслуговування рахунків АТ «Харківобленерго» та не зацікавленої особи, вчиняти дії, направлені на виконання інкасових доручень Офісу великих платників податків ДПС, буде більш ефективним заходом забезпечення.

Позивач зазначає, що з розрахункових рахунків Акціонерного товариства «Харківобленерго» у банках у примусовому порядку списані кошти в розмірі 2 006 961,68 грн. Це списання було здійснено на підставі рішення №4 від 09.12.2020. На підставі цього рішення були видані інкасові доручення (розпорядження) для погашення суми податкового боргу АТ «Харківобленерго» у розмірі 131 918 827,00 грн.

Як вбачається з інкасового доручення, сума боргу, визначена податковим органом, складає 131 918 827,00 грн.

Позивач стверджує, що податковий орган вважає, що у АТ «Харківобленерго" станом на 09.12.2020 був податковий борг у розмірі 131 918 827,00 грн. по податковим деклараціям, які не було сплачено протягом 90 календарних днів наступних, за останнім днем граничного строку до їх сплати. Позивач вважає, що такий висновок податкового органу не відповідає дійсності, а вчинені подальші дії є протиправними та такими, що порушують майнові інтереси позивача, що в подальшому призведе до унеможливлення виконання рішення суду.

Як вказує позивач, у 2020 році АТ «Харківобленерго» вчасно та в строки, передбачені ПК України, складало податкову звітність та сплачувало податки.

Так, у 2020 році АТ «Харківобленерго» були самостійно задекларовані та сплачені наступні податкові зобов`язання: за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2019 АТ «Харківобленерго» сума податку на додану вартість склала 26 795 976,00 грн. 11.01.2020, 30.01.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 26 795 976,30 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 20 330 990,00 грн. 28.02.2020, 04.02.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 20 330 990,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 21 670 734,00 грн, 30.03.2020, 05.03.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 21 670 734,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 22 988 267,00 грн, 30.04.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 22 988 267,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 28 914 860,00 грн. 29.05.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 28 914 860,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за травень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 32 144 293,00 грн. 30.06.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 32 144 293,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 22 963 638,00 грн. 14.09.2020 та 30.09.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 22 963 638,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 20 818 447,00 грн. 12.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020 та 30.10.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 20 818 447,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 27 981 612,00 грн. 09.11.2020, 12.11.2020 та 30.11.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 27 981 612,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 25 695 424,00 грн. 10.12.2020р.,30.12.2020 р. підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 25 695 424,00 грн; за податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2020 сума податку АТ «Харківобленерго» на додану вартість склала 25 695 424,00 грн. 10.12.2020, 30.12.2020 підприємством був сплачений податок на додану вартість у розмірі 25 695 424,00 грн.

Як зазначає позивач, до загальної суми оплат у розмірі 341 893 847,77 грн увійшли грошові кошти, які були примусово стягнені податковим органом відповідно до п.п.95.5 та 95.4 ст.95 ПК України.

У липні 2020 з розрахункових рахунків Акціонерного товариства «Харківобленерго» у банках у примусовому порядку списані кошти у загальній сумі 75 541 417,09 грн. Згідно з роздруківкою книги обліку витрат таке списання банками проведене на виконання рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 06.06.2019 № 3 та рішення від 30.06.2020 № 3.

Рішення Офісу ВПП ДПС від 06.06.2019 скасоване Харківським окружним адміністративним судом 28.12.2020 (справа №520/7295/19), окрім того, за вказаним рішенням були вжиті заходи забезпечення позову та зупинено його дію (ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2019), рішення контролюючого органу від 30.06.2020 скасоване в судовому порядку (справа №520/10770/20), 26.11.2020 Другим апеляційним адміністративним судом були вжиті заходи та зупинено стягнення на підставі рішення №3 від 30.06.2020.

Також позивач зазначає про те, що стягнення коштів здійснено з безпосереднього рахунку Товариства замість електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, адже при заявлені до стягнення 131 918 827,00 з рахунків позивача у банках відповідач всупереч вимогам підп. Ґ) п. 200-1.4, п. 200 1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, стягнув кошти замість електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ податковим органом на безпосередній розрахунковий рахунок для зарахування ПДВ до бюджету.

При цьому в інкасових дорученнях на стягнення коштів до бюджету замість електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ податковим органом було зазначено безпосередній розрахунковий рахунок для зарахування ПДВ до бюджету (рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № иА5111646), що суперечить нормам Податкового кодексу України та є порушенням прав позивача.

Позивач наголошує, що рішення №4 від 09.12.2020 контролюючим органом прийняте в період дії рішення №3 від 30.06.2020 .

У липні 2020 з розрахункових рахунків Акціонерного товариства «Харківобленерго» у банках у примусовому порядку також були списані кошти в розмірі 87 392 854,00 грн. Таке списання банками було проведене на виконання рішення Офісу ВПП ДПС від 30.06.2020 № 3 за період з листопада 2019 по лютий 2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/10770/20 від 03.02.2021 адміністративний позов Товариства задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення №3 від 30.06.2020.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у задоволенні апеляційної скарги Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП відмовлено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП, при цьому 26.11.2020 Другим апеляційним адміністративним судом були вжиті заходи та зупинено стягнення на підставі рішення №3 від 30.06.2020.

Як вказує позивач, у подальшому стягнені грошові кошти в розмірі 87 392 854,00 грн не були повернені Товариству, як і інші звернення з тих самих підстав залишилися поза увагою і це безумовно свідчить про порушення прав позивача.

Офіс ВПП ДПС після прийняття рішення №4 від 09.12.2020 звернувся 28.12.2020 із позовом до Харківського окружного адміністративного суду щодо стягнення податкового боргу за період з січня по грудень 2020 (справа №520/19205/20). Як вбачається із позовної заяви до періоду стягнення увійшли податкові декларації з податку на додану вартість з березня 2020 по листопад 2020 включно. Рішенням Харківського окружного адміністративного справа №520/19205/20 від 28.04.2021 адміністративний позов Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про стягнення податкового боргу, задоволено у повному обсязі. Стягнуто кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 101 611 129,93 грн. з Акціонерного товариства "Харківобленерго" з усіх відкритих рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 апеляційну скаргу АТ "Харківобленерго" залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 по справі №520/19205/2020 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2022 касаційну скаргу Товариства повернуто.

Тобто, за твердженням позивача, АТ «Харківобленерго» було двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вищевказані обставини, на думку позивача, свідчать як про очевидну протиправність спірного рішення, так і про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, оскільки вчинення подальших дій щодо стягнення коштів є недопустимим, в свою чергу, замороження нормальної роботи такого енергетичного гіганта та суб`єкта природної монополії як АТ «Харківобленерго», через протиправну бездіяльність відповідача і списання усіх коштів, які надходять на розрахунковий рахунок товариства і використовуються для поточної діяльності, в рахунок погашення податкового боргу, є також неприйнятним, оскільки це ставить під загрозу життя і здоров`я мешканців міста Харкова та Харківської області а також нормальному функціонуванню виробництв міста та області.

Відповідачем не надано до суду правової позиції щодо заяви про забезпечення позову.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що підстави, визначені статтею 150 КАС України є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Так, заява позивача про забезпечення позову мотивована тим, що сума коштів, яка стягується податковим органом є значно більшою ніж загальна сума податкового боргу, яка підлягала стягненню, не зрозуміло те, яка саме сума боргу на думку податкового органу є у товариства, за який період, яка структура боргу, вчинення дій щодо такого стягнення унеможливить господарську діяльність позивача як суб`єкта природної монополії у сфері енергетики в період воєнного стану, внаслідок чого втратиться можливість погашення податкового боргу.

Предметом цього адміністративного позову є правомірність рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржуваним рішенням на підставі п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України ініційовано здійснення погашення податкового боргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" шляхом стягнення у коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах, зокрема, контролюючим органом складено і направлено інкасові доручення від 02.03.2021 №№ 112, 111, 129, 127, 125, 128, 133, 75, 74, 73, 72, 71, 70, 130, 131, 123, 121, 137, 136, 134, 79, 80, 69, 68, 67, 66, 65, 64, 53, 77, 63, 62, 76, 78, 81, 106, 105, 104, 103, 102, 101, 100, 87 та від 03.03.2021 №№ 205, 212, 219, 221, 223, 226, 228, 260, 206, 225, 218, 253, 241, 261, 264, 267, 268, 269, 289, 273, 249, 278, 250, 248, 247, 246, 245, 232, 290, 284, 252, 251, 240, 236, 283.

Тобто, оскаржуване рішення з часу його прийняття є документом, на підставі якого здійснюється безспірне списання коштів з рахунків Акціонерного товариства "Харківобленерго" в рахунок погашення податкового боргу.

При цьому, факт судового оскарження платником податку спірного рішення податкового органу не зупиняє його виконання.

Отже, задоволення судом позовних вимог Акціонерного товариства "Харківобленерго" та скасування рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 у разі його виконання до набрання законної сили судовим рішенням у справі само по собі не призведе до повного поновлення прав та інтересів позивача у вигляді повернення стягнутих з нього грошових коштів.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п. 43.2 ст. 43 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. (п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України).

Отже, ефективний захист позивача після виконання спірного рішення керівника податкового органу потребуватиме необхідності вчинення сторонами додаткових дій, спрямованих на повернення платнику податків його грошових активів.

Крім того, із урахуванням змісту п. 43.2 ст. 43 Податкового кодексу України платник податку буде обтяжений додатковою умовою для повернення своїх коштів відсутністю, на переконання податкового органу, податкового боргу в цілому.

Отже, оцінюючи обґрунтованість застосування заходів забезпечення позову у даній справі, суд виходить з того, що забезпечення позову в даній адміністративній справі є заходом до вирішення справи по суті, який підлягає застосуванню за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що їх невжиття потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими аргументи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Застосування у даному випадку заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 не призведе до неможливості у подальшому реалізації рішення суб`єкта владних повноважень у разі відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства "Харківобленерго", так само як і не дає підстав для висновку про можливість ухилення позивача від його виконання у майбутньому.

Як вже встановлено судом, предметом цього спору є правомірність рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4, відповідно до якого здійснюється погашення податкового боргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Отже, спосіб забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 до набрання законної сили рішенням у цій справі повністю узгоджується з предметом заявленого позову, є співмірним із заявленими вимогами та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише спрямований на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Зазначена позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 23.01.2020 р. по справі № 520/7295/19.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Призначенням інституту забезпечення адміністративного позову є недопущення порушення прав позивача під час розгляду адміністративної справи та створення умов для можливості реального виконання рішення суду в подальшому.

Враховуючи те, що належним способом забезпечення позову в даній справі є зупинення стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 до набрання законної сили рішенням у цій справі, то вимоги заяви щодо забезпечення позову шляхом заборони банківським установам вчиняти дії, направлені на виконання інкасових доручень Офісу великих платників податків ДПС про стягнення з Акціонерного товариства «Харківобленерго» коштів в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств з вироблених в Україні товарів (послуг) відповідно до рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 до набрання судовим рішенням в цій справі законної сили та в частині заборони Офісу великих платників податків ДПС видавати інкасові доручення та вчиняти дії щодо пред`явлення інкасових доручень (розпоряджень) банкам, які обслуговують рахунки Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» про стягнення з розрахункового рахунку Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги стосуються саме порядку виконання спірного у цій справі рішення контролюючого органу, стягнення за яким зупинено рішенням суду до вирішення справи по суті, тобто фактично виключає можливість податкового органу вчиняти будь-які дії щодо виконання такого рішення (видачі інкасових доручень та вчинення дії щодо пред`явлення інкасових доручень (розпоряджень) банкам, які обслуговують рахунки Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО), а також виключає можливість банків вчиняти дії, направлені на виконання інкасових доручень, які вже пред`явлені до виконання, про стягнення з Акціонерного товариства «Харківобленерго» коштів в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств з вироблених в Україні товарів (послуг) відповідно до рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4.

Водночас, процедура зупинення стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 №4 передбачає також можливість контролюючого органу відкликати інкасове доручення (розпорядження) шляхом направлення листа про відкликання інкасового доручення (розпорядження) в електронній формі, що передбачено чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову є обґрунтованим, а заява позивача про забезпечення адміністративного позову підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).

Керуючись ст.ст.2, 150-154, 241-243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" про забезпечення позову - задовольнити частково.

До набрання законної сили судовим рішенням у справі №520/4563/21 зупинити стягнення на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 09.12.2020 № 4.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 19 січня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу у повному обсязі виготовлено та підписано 18 січня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов