Справа № 520/2432/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. Справа № 520/2432/22

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформлене листом від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 12.08.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням довідок від 31.05.2019 № 327, від 30.05.2019 № 808/03-1, від 13.06.2019р № 05-02/2234 про заробітну плату для обчислення пенсії та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію відповідно до ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З часу призначення пенсії позивач отримує її у мінімальному розмірі, так як при обрахунку розміру пенсійної виплати не враховано заробітну плату за 60 календарних місяців до 01.07.2000. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату позивача за №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року, виданими (оформленими) підприємствам, які знаходяться на території Донецької Народної Республіки. Однак, відповідач листом від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22 відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача із врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії згідно вказаних довідок, з підстав знаходження підприємств, де працював позивач, на тимчасово окупованій території України (непідконтрольні українській владі). А тому, на думку відповідача, вказані довідки, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними і такими, що не створюють правових наслідків.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу та ним отримана, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не направдено, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Згідно положень ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 року по справі № 520/3877/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.08.2019 №27. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди роботи: - з 15.01.1988 по 12.05.1988 на посаді підземного електрослюсаря 4-го розряду Шахтоуправління «Холодна Балка» Виробничого об`єднання «Советськвугілля» з повним робочим днем; - з 26.08.1991 по 30.10.1991 на посаді підземний учень гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті Шахтоуправління «Холодна Балка» Виробничого об`єднання «Советськвугілля»; - з 31.10.1991 по 30.07.1992 на посаді підземний гірник очисного забою 4-го розряду з повним робочим днем у шахті Шахтоуправління «Холодна Балка» Виробничого об`єднання «Советськвугілля»; - з 31.07.1992 по 20.03.1993 на посаді підземний гірник очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем у шахті Шахтоуправління «Холодна Балка» Виробничого об`єднання «Советськвугілля»; - з 29.03.1993 по 28.04.1993 на посаді учня «забойщика» підземного шахти «Юний комунар» ПО «Орджоникидзеуголь»; - з 29.04.1993 по 30.11.1993 на посаді «забойщика» підземного 6-го розряду шахти «Юний комунар» ПО «Орджоникидзеуголь»; - з 17.12.1993 по 19.08.1998 на посаді підземний гірник очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем ДВАТ «Шахта «Жданівська», до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за списком №1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», починаючи з 12.08.2019, з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено

На підставі вказаного рішення суду та заяви позивача від 12.08.2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1.

21.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату для обчислення пенсії, які занесені у довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року.

Листом від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22 ГУ ПФУ в Харківській області відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача із врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії згідно довідок №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року, з підстав знаходження підприємств, де працював позивач, на тимчасово окупованій території України (непідконтрольні українській владі). З огляду на що, вказані довідки в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними і такими, що не створюють правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову у перерахунку пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, абзацом першим якої визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно абзаців 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058 для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1, для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку №22-1).

Як встановлено судом зі змісту листа ГУ ПФУ в Харківській області від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22, при розгляді заяви позивача від 22.12.2021 про перерахунок пенсії не було враховано архівні довідки, які видані Донецькою Народною Республікою за період роботи ОСОБА_1 на шахті «Холодная балка» ГП «Макеевуголь» за 1991-1993 роки (довідка № 327 від 31.05.2019 року), ПАО «Арендное предприятие «шахта «Ждановская» за 1993-1998 роки (довідка № 05-05/2234 від 13.06.2019 року) та архівну довідку, видану адміністрацією м. Єнакієве ДНР № 808/03-1 від 30.05.2019 року за період роботи позивача 1993 рік на шахті «Юный Комунар» ПО «Орджоникидзеуголь».

Вказане рішення суб`єкта владних повноважень мотивоване неможливістю перевірки документів, на підставі яких видано довідки, через непідконтрольність Українській владі тимчасово окупованої території Донецької області.

Так, Закон України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 за №2268-VIII (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) (надалі по тексту також Закон №2268-VIII) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

За змістом статті 2 Закону №2268-VIII правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 за №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування" місто Горлівка, відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Так, згідно з частинами 1-2 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 за №1207-VII (надалі по тексту також Закон №1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини 1 статті 17 Закону №1207-VII визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 коментованого Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом №1207-VII.

Положеннями частин 1-3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що акт (рішення, документ), виданий органом на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків у разі, якщо він виданий органом створеним у порядку, не передбаченому законом.

Разом з тим, суд звертає увагу на правове регулювання частини 4 статті 9 Закону №1207-VII, відповідно до якої встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Окрім того, суд виходить з того, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.10.18 у справі № 235/2357/17.

Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 21.02.2020 у справі № 701/1196/16-а «у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відомості про дохід особи підтверджуються на підставі відповідних довідок, виданих на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з цим, неврахування відповідачем довідок про заробітну плату, які видані Донецькою Народною Республікою за період роботи ОСОБА_1 на шахті «Холодная балка» ГП «Макеевуголь» за 1991-1993 роки (довідка № 327 від 31.05.2019 року), ПАО «Арендное предприятие «шахта «Ждановская» за 1993-1998 роки (довідка № 05-05/2234 від 13.06.2019 року) та архівної довідки, яка видана адміністрацією м. Єнакієве ДНР № 808/03-1 від 30.05.2019 року за період роботи позивача 1993 рік на Шахті «Юный Комунар» ПО «Орджоникидзеуголь», є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Таке неврахування спірних документів є непропорційним втручанням держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у гарантовані конституційні права на пенсійне забезпечення громадянина України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.10.2018 у справі №234/3038/17, від 11.12.2018 у справі №360/1628/17, від 23.12.2019 у справі № 235/2773/17, від 04.03.2020 у справі № 235/2008/17, від 08.04.2020 у справі №242/1568/17, від 31.03.2021 у справі №0440/6809/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 560/3907/18.

В силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім вказаного, слід взяти до уваги набуття ОСОБА_1 стажу у період з 1993 року по 1998 рік та отримання заробітної плати за вказаний період, коли підприємства знаходились на підконтрольній території України та відповідно сплачували всі необхідні соціальні внески до Пенсійного фонду України, а відтак така обставина є додатковим підтвердженням неправомірності дій органу пенсійного фонду щодо неврахування спірних довідок.

Вирішуючи спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, суд звертає увагу й на те, що шахта «Холодная балка» ГП «Макеевуголь», ПАО «Арендное предприятие «шахта «Ждановская», Шахта «Юный Комунар» ПО «Орджоникидзеуголь», на яких працював позивач у періоди з 1993 року по 1998 рік не є державними органами та органами місцевого самоврядування, створеними не в порядку передбаченому законом, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відтак, відсутні достатні підстави вважати видані довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року такими, що не створюють правових наслідків для ОСОБА_1 з метою захисту його прав як громадянина України.

Аналогічна правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 500/232/17 та від 08 грудня 2021 року у справі № 560/3907/18.

Судом також встановлено, що подані ОСОБА_1 до відповідача довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року про заробітну плату для обчислення пенсії, засвідчені печаткою підприємств та підписами посадових осіб, містить обов`язкові відомості про розмір заробітної плати, про нарахування страхових внесків.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, які спростовують відомості, зафіксовані у спірних довідках та особових рахунках.

Виходячи з викладеного, суд вважає відомості, відображених у спірних довідках такими, що відповідають вимогам Порядку №22-1, а також вимогам статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки Законом не передбачено іншого порядку встановлення та підтвердження вказаного факту, виходячи з тих життєвих обставин, що склалися.

Отже, позивачем вчинено усі належні дії та подано усі відповідні документи, необхідні для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаній у довідках №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року.

З огляду на зазначене, відповідачем безпідставно не враховані подані позивачем архівні довідки, які видані Донецькою Народною Республікою за період роботи ОСОБА_1 на шахті «Холодная балка» ГП «Макеевуголь» за 1991-1993 роки (довідка № 327 від 31.05.2019 року), ПАО «Арендное предприятие «шахта «Ждановская» за 1993-1998 роки (довідка № 05-05/2234 від 13.06.2019 року) та архівну довідку, видану адміністрацією м. Єнакієве ДНР № 808/03-1 від 30.05.2019 року за період роботи позивача 1993 рік на шахті «Юный Комунар» ПО «Орджоникидзеуголь».

Згідно з частиною 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В той же час, суд зазначає, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.12.2021 про перерахунок пенсії, відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії не приймалося, а сформовано лише лист відповідь від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22.

Відтак, належним способом захисту справ позивача є визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформлену листом від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22, у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до відомостей про заробітну плату для обчислення пенсії, які занесені у довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року

В силу вимог частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Суд звертає увагу, що позивачем 12.08.2019 року подано до ГУ ПФУ в Харківській області заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, разом з якою було долучено спірні довідки про заробітну плату №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року, що підтверджується розпискою повідомленням (реєстраційний номер 4184/459).

Таким чином, оскільки судом встановлено факт неправомірного неврахування відповідачем довідок про заробітну плату позивача №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року, які були надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 , від 12.08.2019, що, відповідно, вплинуло на розмір призначеної пенсії позивачу, то суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.08.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) у відповідності до відомостей про заробітну плату для обчислення пенсії, які занесені у довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року., з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з вимогами частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України шляхом стягнення на користь позивача трьох четвертих половини судового збору, який сплачено позивачем при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформлену листом від 13.01.2022 року № 507-30499/Г-03/8-2000/22, у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до відомостей про заробітну плату для обчислення пенсії, які занесені у довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.08.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) у відповідності до відомостей про заробітну плату для обчислення пенсії, які занесені у довідки №327 від 31.05.2019, № 808/03-1 від 30.05.2019 року, № 05-02/2234 від 13.06.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 681 грн (шістсот вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко