Справа № 280/828/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/828/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року в адміністративній справі №280/828/22 (суддя у 1 інстанції Татаринова Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати ОСОБА_1 , до вислуги років відповідно до статті 86 Закону У країни «Про прокуратуру» весь період його проходження служби в органах внутрішніх справ України з 15 серпня 1994 року по 28 січня 2002 року включно та весь період з 30 січня 2002 року по 21 листопада 2018 року перебування на прокурорських посадах в органах прокуратури - прокуратури Запорізької області, призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення із відповідною заявою про призначення пенсії, на підставі довідки Прокуратури Запорізької області від 19 листопада 2018 року № 18-492-18.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), до вислуги років відповідно до статті 86 Закону У країни «Про прокуратуру» весь період його навчання з 15 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року включно курсантом Запорізького училища міліції МВС України, що складає 3 роки 10 місяців 13 днів, призначити та виплачувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 08 листопада 2018 року (дня звернення із відповідною заявою про призначення пенсії), на підставі довідки Прокуратури Запорізької області від 19 листопада 2018 року № 18-492-18. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 454,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент звернення позивача із заявою до відповідача про призначення пенсії, позивач не працював в органах прокуратури, а тому останній не має право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Також позивач не має достатній стаж для призначення такої пенсії.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що у листопаді 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697.

Розглянувши заяву позивача та надані документи, відповідачем винесено рішення від 29 листопада 2018 року № 94/2691/05 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру, обґрунтоване відсутністю необхідного стажу за вислугу років, в якому також зазначено, що загальний страховий стаж позивача становить 20 років 3 місяці 5 днів, в тому числі стаж на посаді прокурора 4 роки 2 місяці 11 днів, а саме за період з 02 лютого 2007 року по 13 січня 2011 року, з 02 липня 2018 року по 30 вересня 2018 року. Також у рішенні наголошено на наявності розбіжностей в написанні прізвища позивача в документах, поданих для призначення пенсії за вислугу років, а саме у паспорті з дипломом.

31 травня 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача стосовно призначення пенсії у відповідності до вимог статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

В липні 2019 року позивач звернувся до відповідача (Вознесенівського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя) щодо з`ясування причин відмови в нарахуванні пенсії, як працівнику органів прокуратури.

29 липня 2019 року відділом обслуговування громадян надані повідомлення № 557/02, 17/Т-9, в яких зазначено, що у призначені пенсії відмовлено з підстав відсутності необхідної вислуги років і стажу роботи на посадах прокурорів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року по справі №280/90/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" весь період проходження служби в органах внутрішніх справ України з 15 серпня 1994 року по 28 січня 2002 року включно та весь період з 30 січня 2002 року по 21 листопада 2018 року перебування на прокурорських посадах в органах прокуратури та призначити ОСОБА_1 з дня звернення із відповідною заявою з 08 листопада 2018 року, та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року по справі №280/90/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволено частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року в адміністративній справі №280/90/20 скасовано та прийнято нову постанову, а саме: адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області по неналежному розгляду заяви ОСОБА_1 від 31 травня 2019 року про призначення пенсії, відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31 травня 2019 року та прийняти відповідне рішення; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі №280/90/20, листом від 12 травня 2021 року за №0800-0204-8/32200 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що його заяву від 31 травня 2019 року про призначення пенсії за вислугу років розглянуто, та 31 березня 2021 року прийнято рішення №50, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки звернення за призначенням пенсії відбулось не з посади органів прокуратури та у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Рішення №50 від 31 березня 2021 року надіслано на адресу позивача 14 грудня 2021 року супровідним листом №17470-17265/Т-02/8-0800/21.

Позивач не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні пенсії за вислугу років, вважаючи такі дії протиправним, звернувся до суду із цим позовом.

Так, згідно з записів № 3-17 в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 , з 30 січня 2002 року по 21 листопада 2018 року він безперервно працював на прокурорських посадах в органах прокуратури - прокуратури Запорізької області.

Згідно запису № 17 в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 , 21 листопада 2018 року він звільнений з органів прокуратури області за власним бажанням (пункт 7 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, станом на 08 листопада 2018 року, на день звернення до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», позивач працював в органах прокуратури та мав загальний стаж роботи 24 роки 2 місяці 24 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 16 років 9 місяців 9 днів.

Водночас на думку відповідача позивач має стаж 22 роки 9 місяців та 6 днів, а тому спірним в даному випадку є саме розрахунок стажу позивача, зокрема, не врахування відповідача до стажу позивача вислуги років повного періоду навчання з 15 серпня 1994 року 27 червня 1998 року курсантом у Запорізькому училищі міліції МВС України.

З даних до матеріалів справи документів слідує:

- трудовій книжки позивача НОМЕР_2 , дата заповнення: 29 січня 2002 року, у якій серед іншого зазначено, що позивач проходив службу в ОВС України безперервно 07 років 05 місяців 13 днів (Записи №1 та №2);

- дублікату С19 №004414 від 25 березня 2019 року диплома Спеціаліста, про закінчення позивачем у 1998 році Запорізького юридичного інституту Міністерства внутрішніх справ України;

- довідки Управління МВС України на Придніпровській залізниці №31 від 01 березня 2019 року, у якій зазначено, що позивач «…дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ України з15 серпня 1994 року (наказ Запорізького училища міліції МВС України №117 від 15 серпня 1994 року): 15 серпня 1994 року 27 червня 1998 року курсант Запорізького училища міліції МВС України (наказ ректора ЗУМ № 117 від 15 серпня 1994 року). Закінчив Запорізький юридичний інститут МВС України - наказ ЗЮІ № 49 о/с від 27 червня 1998 року. 28 липня 1998 року 28 січня 2002 року слідчий лінійного відділу на станції Запоріжжя УМВС України на Придніпровській залізниці (наказ УМВСТ №48 о/с від 27 липня 1998 року).

Згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнений за статтею 64 пунктом «ж» (за власним бажанням» з 28 січня 2002 року. Наказ УМВСТ №6 о/с від 28 січня 2002 року…»;

- довідки Управління МВС України на Придніпровській залізниці №79 від 03 травня 2019 року, у якій зазначено, що позивач «…дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ України з15 серпня 1994 року (наказ Запорізького училища міліції МВС України №117 від 15 серпня 1994 року);

- довідки Прокуратури Запорізької області від 19 листопада 2018 року № 18-492-18;

- рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 94/2691/05 від 29 листопада 2018 року;

- повідомлення № 557/02 від 29 липня 2019 року;

- повідомлення № 17/Т-9 від 29 липня 2019 року;

- лист № 0800-0204-8/32200 від 12 травня 2021 року

- рішення № 50 від 31 березня 2021 року;

- розрахунку стажу позивача на прокурорських посадах, сформованого ГУ ПФУ у Запорізькій області.

За приписами частини 8 статті 86 Закону України №1697-VII від 14 жовтня 2014 року право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України №1697-VII від 14 жовтня 2014 року визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом Закон України "Про прокуратуру" , крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, частина 6 статті 50-1 вказаного Закону України № 1789-ХІІ не втратила чинність, та є чинною.

Так, частиною шостою статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Виходячи з приписів частини 6 статті 86 Закону України №1697-VII від 14 жовтня 2014 року та частини 6 статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ до стажу роботи, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону України №1697-VII від 14 жовтня 2014 року має зараховуватися зокрема, строкова військова служба.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час

проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 вищевказаного Закону визначено види військової служби, а саме:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Частиною 1 статті 25 № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (в редакції, чинній на час навчання позивача) було передбачено, що громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про створення єдиної системи військової освіти» за № 1410 від 15 грудня 1997 року затверджено перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, до якого включено вищі навчальні заклади МВС, у тому числі Запорізький юридичний інститут МВС України, в якому позивач проходив навчання у період з15 серпня 1994 року 27 червня 1998 року.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 18 Закону України «Про міліцію» за №565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, в редакції яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

З огляду на вищевказані норми законодавства, військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу за вислугу років.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1994 року та наказом МВС України від 02 вересня 1994 року № 474 на базі Запорізького училища міліції МВС України створений Запорізький юридичний інститут МВС України) на посаді курсанта в період з 15 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року має бути повністю зарахований до стажу роботи, що дає право на вислугу років, як прирівняний до строкової військової служби (3 роки 10 місяців 13 днів).

Згідно з положенням частини 1 статті 86 Закону України №1697-VII від 14 жовтня 2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 24 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років, якщо подані документи, з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Відповідно до копії диплому позивач вступив у 1994 році до Запорізького юридичного інституту Міністерства внутрішніх справ України і в 1998 році закінчив повний курс вказаного інституту за спеціальністю «Правознавство», присвоєно кваліфікацію спеціаліста - юрист.

З огляду на вищевказані норми законодавства військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу за вислугу років.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем необґрунтовано зараховано до вислуги років позивача лише половину строку навчання позивача у Запорізькому юридичному інституті МВС України, в той час як позивачем документально доведено необхідність зарахування до вислуги років позивача весь період навчання з 15 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року курсантом Запорізького училища міліції МВС України (що складає 3 роки 10 місяців 13 днів).

Статтею 86 Закону України Про прокуратуру визначено засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема: прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років (частина перша статті 86 Закону України № 1697-VІІ).

Відповідно до положень частини 8 статті 86 Закону України № 1697-VІІ право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

У рішенні №50 від 31 березня 2021 року однією з підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії зазначено, що звернення за призначенням пенсії відбулось не з посади органів прокуратури.

Водночас такі твердження відповідача є помилковими та не відповідають дійсності, оскільки матеріалами справи, а також судовими рішеннями у справі №280/90/20 підтверджується, що позивач звернувся за призначенням пенсії 08 листопада 2018 року, а згідно Запису №17 у трудовій книжці позивача він звільнений за власним бажанням з займаної посади та з органів прокуратури області 21 листопада 2018 року.

В даному випадку позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії перебуваючи на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області (Запис №16 у трудовій книжці позивача).

Розбіжності у прізвищі позивача, які були наявні у дипломі про вищу освіту стались не з його вини, а в наслідок невірного перекладу з російської мови та на переконання суду не можуть бути підставою позбавлення належної соціальної підтримки. Протиправні висновки відповідача щодо наявного стажу, висловлені у рішеннях та повідомленнях, спростовані під час розгляду ініційованих позивачем адміністративних справ та наданих при звернені до відповідача документів, стали підставою втрати позивачем пенсії, що є порушенням його прав, свобод та інтересів.

Таким чином позивач набув право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», отже, його позов підлягає задоволенню в цій частині, про що вірно зазначив суду першої інстанції.

При цьому, в даному випадку належним, повним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача зарахувати до вислуги років позивача весь період навчання з 15 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року курсантом Запорізького училища міліції МВС України та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 08 листопада 2018 року (дня звернення із відповідною заявою про призначення пенсії), на підставі довідки Прокуратури Запорізької області від 19 листопада 2018 року № 18-492-18.

Обраний судом першої інстанції спосіб відновлення порушених прав позивача не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року в адміністративній справі №280/828/22 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року в адміністративній справі №280/828/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко