Справа № 200/9662/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року справа №200/9662/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Сіваченка І.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 р. у справі № 200/9662/21 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі позивач, ГУПФУ) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" (далі відповідач, ТОВ «Шахта "Білозерська»), в якому просило: стягнути заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3507503,86 гривень

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року закрито провадження у справі.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зі змісту позовної заяви у справі №200/9662/21 вбачається, що предметом позову у даній справі є, зокрема, неналежне невиконання ТДВ «Шахта «Білозерська» Угоди від 01.06.2012 року №1/96 про розстрочення погашення заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3 507 503,86грн.

Згідно п.1 Угоди, ТДВ «Шахта «Білозерська» підтверджує заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених у відповідності до п. «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в розмірі 20 764 475,61грн., що підлягає відшкодуванню, яка підтверджена актом звірки від 21.05.2012 року підписаного Сторонами.

Згідно пунктів 3, 4 Угоди, Сторони дійшли згоди про розстрочення погашення заборгованості протягом 60 місяців та у відповідності до графіку розстрочення погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною даної Угоди.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що підставою звернення до суду у справах №805/5045/16-а та №805/5082/16-а були розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за конкретні періоди виникнення заборгованості, які й були предметом та підставою звернення до суду та дослідженням судово-економічної експертизи.

Отже, правовідносини між позивачем та відповідачем, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних підстав та обставин, та на підставі різних дій суб`єкту владних повноважень.

Адміністративний позов у справі №200/9662/21 не містить посилань на однаковість підстав виникнення заявлених позовних вимог або поданих доказів.

Апелянт зазначає, заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі №200/9662/21 є самостійними, які виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Угоди №1/96 від 01.06.2012 року про розстрочення погашення заборгованості

Таким чином, поданий позов у справі №200/9662/21-а поданий з різних підстав ніж у справах №805/5045/16-а та №805/5082/16-а, тобто обґрунтовуються різними доказами та підставами виникнення заборгованості, що, у свою чергу, не відповідає правилам закриття провадження у справі, які викладені у п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Щодо наявності підстав стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 в розмірі З 507 503,86грн., апелянт зазначає, що пенсіонери підприємства відповідача мають право на пільгові пенсії за списком № 1, як особи, які були зайняті повний робочий день саме на підземних роботах, а обов`язок їх відшкодовувати покладений на підприємство відповідача.

Органами Пенсійного фонду України були складені розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, які направлені позивачем відповідачу.

01 червня 2012 року між сторонами була укладена Угода №1/96 про розстрочення погашення заборгованості на загальну суму 20 764 475,61грн. На виконання вказаної Угоди, відповідачем було сплачено 17 256 971,78 грн. Залишок заборгованості з пільгових пенсій за Списом №1 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Угоди, складає 3 507 503,86грн.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.04.2021 року у справі №805/252/18-а, суд дійшов висновку, що виконуючи умови Угоди про розстрочення погашення заборгованості в добровільному порядку в частині відшкодування заборгованості зі сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, позивач (відповідач в цій справі) фактично визнав її. Крім цього, підписуючи Угоду, вважається, що позивач погодився з її умовами. Також, в цій Постанові, щодо підтвердження заборгованості первинними документами зазначено, що заборгованість підтверджується актом звірки від 21.05.2012 року та рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що судовими рішеннями у справах № 805/5045/16-а та № 805/5082/16-а досліджувалось та розглядалось питання стягнення суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (за списком № 1) в розмірі 3507503,86 гривень, за результатами яких відмовлено у задоволенні вимог в сумі 3507503,86 гривень. Відмова стягнення заборгованності в сумі 3507503,86 гривень підтверджена висновками судових експертиз.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 238 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська, є юридичною особою, є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, який є правонаступником управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України.

У відповідача працювали особи, зайняті на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, і яким призначено пенсію на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду у даній справі № 200/9662/21 з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" (далі відповідач, ТОВ «Шахта "Білозерська»), в якому просив стягнути заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3507503,86 гривень у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач не виконує свого обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою №1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу. Отже, відповідачем підлягає відшкодуванню заборгованість на загальну суму 3507503,86 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 200/9662/21 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 вересня 2021 року.

В ухвалі про відкриття провадження суд зобов`язав позивача надати, зокрема: докази державної реєстрації відповідача як юридичної особи; картку особового рахунку відповідача на день розгляду справи; детальний список пенсіонерів сума відшкодування яких заявлена до стягнення; докази про призначення пільгових пенсій (довідки про пільговий стаж, протоколи, розпорядження про призначення пільгових пенсій, тощо) працівникам відповідача, по яким нарахована сума заборгованості; докази вручення розрахунків (рекомендоване повідомлення про отримання, тощо); акт звірки розрахунків з відповідачем по пенсіонерам сума відшкодування яких заявлена до стягнення в розмірі 3507503,86 гривень.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання ухвали лише надано: копії судових рішень, картки особового рахунку та актом звірки, укладеним між відповідачем та управлінням ПФУ в м. Добропіллі станом на 21.05.2021 року, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Як вбачається з позовної заяви, апеляційної скарги та матеріалів справи, позивачем не визначено періоду виникнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3507503,86 гривень.

Відповідачем підтверджено, що вказана сума 3507503,86 гривень є заборгованістю яка виникла у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 року.

Отже, спірним питанням у даній справі № 200/9662/21 є право позивача на стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3507503,86 гривень у відповідності з законом та у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу.

При цьому, як встановлено судами, Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі, Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" в якому просив, про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, яка утворилась внаслідок невиконання угоди від 01.06.2016 року за №1/96 в сумі 7129348,42грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконує свого обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою №1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу. Отже, відповідачем підлягає відшкодуванню Добропільському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області заборгованість на загальну суму 7 129 348,42 грн. Вказана сума визначається як сума 100 відсотків витрат управління ПФУ на виплату та доставку пенсій громадянам за списком, понесених Пенсійним фондом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі № 805/5045/16-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року, задоволено частково (з урахуванням ухвали про виправлення описки в судовому рішенні від 03 березня 2020 року), стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" на користь Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (за списком №1) за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 5 732 846,91 грн.

Отже, предметом справи № 805/5045/16-а є стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 7129348,42 гривень. Судом задоволено позовні вимоги в частині 5732846,91 гривень, відповідно в сумі 1396501,51 гривень відмовлено, враховуючи висновок судового експерта, який обґрунтував лише задоволену судом суму боргу.

Також, Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - пенсійний орган, Управління, Добропільське ОУПФУ) звернулось до суду з позовною заявою про визнання протиправними дій Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (далі - товариство, ТОВ «Шахта «Білозерська») щодо не виконання зобов`язань за угодою № 1/96, зобов`язання виконати угоду та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не виконує свого обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 про розстрочення погашення боргу з вересня 2014 року, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.12.2016 склала 9288648,42 грн. Сума боргу, не охоплена заходами станом на 01.12.2016 та яку необхідно перерахувати до бюджету Добропільського ОУПФУ згідно з умовами Угоди за період з 01.06.2016 по 01.12.2016 складає 2159300,00 грн. Враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком № 1 за період з 01.01.2012 по 31.05.2012 на загальну суму 4317900,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 805/5082/16-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ТДВ "Шахта "Білозерська" на користь Управління заборгованість за Угодою від 01.06.2012 №1/96 по термінах сплати визначених графіком погашення заборгованості за період з 01.06.2016 по 01.06.2017 в сумі 2206897,68 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с. 16-25).

Отже, предметом справи № 805/5082/16-а також є стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу з вересня 2014 року в сумі 4317900,00 гривень, що утворилася у 2012 році. Враховуючи висновки судового експерта, судом задоволено позов в частині 2206897,68 гривень, відповідно в сумі вимог 2111002,32 гривень відмовлено з підстав необґрунтованості.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, рішеннями Донецького окружного адміністративного суду позовні вимоги про стягнення заборгованості за списком № 1 задоволено частково та стягнуто 5732846,91 гривень у справі № 805/5045/16-а та 2206897,68 гривень у справі № 805/5082/16-а.

Загальна суму заборгованості відшкодування витрат за списком № 1, по яким у зазначених справах позивачу відмовлено в задоволенні вимог складає 3507503,83 гривень.

Таким чином, сума позовних вимог у даній справі відповідає з сумою, по яких суди раніше відмовили управлінню Пенсійного фонду у справі № 805/5045/16-а та № 805/5082/16-а, а саме: 1396501,51 гривень+2111002,32 гривень = 3507503,83 гривень.

Зазначене свідчить про тотожність спору в цій справі № 200/9662/21 та у справах №805/5082/16-а та № 805/5045/16-а, а саме співпадають підстави позову, предмет позову та сторонам.

Суд зазначає, що підстави позову, які, на переконання позивача, є іншими (новими) (акт звірки, укладеним між відповідачем та управлінням ПФУ в м. Добропіллі станом на 21.05.2021), є аналогічними, які вже розглядались судом щодо позовних вимог, які раніше позивач заявляв, нових підстав позову у позовній заяві не міститься. Суд зазначає, що фактично додаткові обґрунтування позивачем позовних вимог не змінює підстави позову. При цьому, предмет позову залишився незмінним. Інше формулювання позовних вимог не може бути підставою для не застосування положення пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки підстави (фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) позову, предмет позову та сторони залишаються не змінними.

Враховуючи наведене та положення КАС України та зважаючи, що вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались судові рішення про відмову в задоволені позовних вимог стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3507503,86 гривень у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті обов`язкових внесків за угодою № 1/96 від 01.06.2016 року про розстрочення погашення боргу, є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, інші підстави для скасування відсутні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 р. у справі № 200/9662/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 р. у справі № 200/9662/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 18 січня 2023 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко