Справа № 420/12073/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 30 серпня 2022 року надійшла позовна заява адвоката Гончаренко А.Ю. в інтересах позивача ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.07.2022 № 364-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 24.06.2022 № 244-к «Про увільнення ОСОБА_1 »;

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління з 06.08.2022;

4. Стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 по справі № 540/2442/19 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України з 18 жовтня 2019 року. Відповідно до Постанови КМУ від 06.03.2022 № 212 у відповідача відбулась зміна назви на «Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства)». ОСОБА_1 не було відомо про виконання рішення суду, проте, 04.08.2022 він отримав 27 780,49 грн. на свою банківську карту з призначенням платежу «заробітна плата». 07.08.2022 було направлено адвокатський запит до відповідача. З отриманої відповіді встановлено, що на виконання рішення суду наказом відповідача від 24.06.2022 № 243-к (зі змінами, внесеними наказом від 12.08.2022 № 390-к) ОСОБА_1 було поновлено на посаді. Також, 24.06.2022 відповідачем винесено наказ № 244-к про увільнення ОСОБА_1 від роботи на час дії воєнного стану. У зв`язку з введенням в дію з 02.06.2022 нової Структури апарату та Штатного розпису відповідача 24.06.2022 відносно позивача було винесено попередження про наступне звільнення, оскільки його посада скорочувалась. Запропоновано одну нижчестоящу посаду. З відповіді на адвокатський запит встановлено, що вищезазначені накази та попередження направлені на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.07.2022 відповідачем видано наказ № 364-к про звільнення ОСОБА_1 з посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців. Даний наказ також було направлено на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1. Накази від 29.07.2022 № 364-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та від 24.06.2022 № 244-к «Про увільнення ОСОБА_1 » позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 05.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 13 вересня 2022 року ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву; відкрити провадження у адміністративній справі; розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи про час та місце слухання справи.

Ухвалою суду від 23.09.2022 ухвалено судове засідання по справі № 420/12073/22, призначене на 28 вересня 2022 року об 12 год 00 хв, здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

28.09.2022 підготовче засідання відкладене на 12.10.2022.

Ухвалою суду від 12.10.2022 ухвалено клопотання представника відповідача - Штуць Н.Г. про залишення без розгляду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (на підставі ч.13 ст.171 КАС України), що надійшло до суду 03.10.2022 (вх.№30937/22) - задовольнити. Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (на підставі ч.13 ст.171 КАС України), що надійшло до суду 03.10.2022 (вх.№30937/22) - залишити без розгляду.

Підготовче засідання відкладене на 17.10.2022.

17 жовтня 2022 року, у зв`язку з повітряними тривогами, підготовче засідання не відбулося, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу технічного засобу не здійснювалося.

25 жовтня 2022 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання у суді.

Ухвалою суду від 01.11.2022 ухвалено клопотання представника відповідача - Штуць Н.Г. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (на підставі ч.13 ст.171 КАС України), що надійшло до суду 12.10.2022 (вх.№ЕП/29642/22) - задовольнити. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби - залишити без руху.

Ухвалою суду від 08.11.2022 суд ухвалив продовжити розгляд справи. Призначити підготовче засідання по справі на 17 листопада 2022 року об 15 год 00 хв.

Ухвалою суду від 17.11.2022 вирішено витребувати у Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України належним чином завіреної копії: особової справи ОСОБА_1 ; документів, на підставі яких в особовій справі ОСОБА_1 містяться дані про засоби зв`язку позивача, а також інформацію та її документальне підтвердження щодо вакантних посад державної служби категорії «Б» у Чорноморсько-Азовському міжрегіональному управлінні Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) станом на 24.06.2022 та станом на 29.07.2022.

Наступне підготовче засідання призначено на 30.11.2022 року о 11:00 годині.

Підготовче засідання, що призначене на 30 листопада 2022 року об 11:00 не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання.

12.12.2022 представники сторін проти закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті не заперечували.

Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/12073/22 до судового розгляду по суті на 21 грудня 2022 року об 12 год. 00 хв.

21 грудня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з повітряними тривогами на 04 січня 2022 року 11:00 годин.

04.01.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з повітряними тривогами на території України. Погоджено дату наступного судового засідання на 11.01.23 об 11-00 годині.

11.01.2023 судове засідання відкладено на 18.01.2023.

18.01.2023 суд, з урахуванням думки представників сторін, ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Так, 03.10.2022 до суду (вх.№30937/22) від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому Адміністрація судноплавства проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що спірний наказ про увільнення ОСОБА_1 прийнято зважаючи на відсутність можливості виконувати функції територіальним підрозділом у зв`язку із військовою агресією рф, а задоволення вимог у цій частині не призведе до поновлення прав позивача, більш того спірний наказ вичерпав свою дію виконанням. Щодо наказу про звільнення, відповідач вказує, що спірний наказ є правомірним та таким, що прийнято у спосіб, що визначений законодавством. Позивачу було належним чином направлено попередження про наступне звільнення, була запропонована вакантна посада, проте, враховуючи відсутність згоди на переведення, його було звільнено. Підкреслює, що приписи ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» не містять вимог щодо пропонування усіх вакантних посад.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з заявами по суті справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 31.07.2018 №85-к «Про призначення ОСОБА_1 » (т.2 а.с.218), ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління з 31 липня 2018 року.

Відповідно до наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 18.10.2019 №354-к «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено із займаної посади 18.10.2019.

Відповідно до наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 24.06.2022 №243-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » (т.2 а.с.254), позивача поновлено на посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління з 19 жовтня 2019 року.

Матеріали справи містять доповідну записку заступника директора департаменту - начальника відділу державного ринкового нагляду та нагляду на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) та надання адміністративних послуг на адресу голови Державної служби морського та річкового транспорту України (т.2 а.с.11), у якій зазначається, що у зв`язку із веденням на території України бойових дій Чорноморсько-Азовське міжрегіональне управління, Нижньодніпровське міжрегіональне управління та Верхньодніпровське міжрегіональне управління частково або повністю не можуть забезпечити виконання функцій державного нагляду (контролю) за безпекою на морському та річковому транспорті, а також надання адміністративних послуг.

Також, матеріали справи містять доповідну записку директора Департаменту державного нагляду (контролю) та надання адміністративних послуг на адресу в.о. голови Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (т.2 а.с.12, 13-14), відповідно до якої повідомляється, що у зв`язку із веденням бойових дій міжрегіональні управління частково або повністю не можуть забезпечити виконання функцій державного нагляду (контролю) за безпекою на морському і внутрішньому водному транспорті, а також надання адміністративних послуг на території України, у тому числі на окупованих рф територіях.

Адміністрація судноплавства прийняла наказ від 24.06.2022 №244-к «Про увільнення ОСОБА_1 » (т.1 а.с.21, 23, т.2 а.с.9-10), відповідно до якого у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням в Україні воєнного стану згідно із Указами Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та керуючись частиною другою та третьою статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», наказано: « 1.Увільнити ОСОБА_1 , заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління, з 24 червня 2022 року на час дії воєнного стану в Україні. 2.Управлінню персоналу забезпечити доведення цього наказу до відома ОСОБА_1 письмово або в електронній формі з використанням технічних засобів електронних комунікацій. 3.Департаменту фінансово-економічної діяльності взяти до відома, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат ОСОБА_1 під час увільнення від виконання обов`язків у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України». Підстава: доповідні записки заступника начальника директора Департаменту - начальника відділу державного ринкового нагляду на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) та надання адміністративних послуг ОСОБА_3 від 01 квітня 2022 року №1111/402/17-22, виконуючого обов`язки директора Департаменту державного нагляду (контролю) т надання адміністративних послуг ОСОБА_2 від 16 червня 2022 року №1670/402/17-22 та від 17 червня 2022 року №169/402/17-22.

Зазначений наказ від 24.06.2022 №244-к «Про увільнення ОСОБА_1 » був направлений на адресу ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідно до листа від 24.06.2022 (т.1 а.с.22, т.2 а.с.5).

24.06.2022 посадовими особами Адміністрації судноплавства складений протокол №64 фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку (т.1 а.с.24, 245, т.2 а.с.6), відповідно до якого лист Адміністрації судноплавства від 24.06.2022 №626/08/14-22 та наказ від 24.06.2022 №244-к «Про увільнення ОСОБА_1 » був надісланий на електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

При цьому, матеріали справи містять копію клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Верещаки О.М. (т.2 а.с.244, т.3 а.с.1), до Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/2442/19, із зазначенням даних позивача ОСОБА_1 у т.ч. електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1

Головою Адміністрації судноплавства на адресу ОСОБА_1 складено попередження про наступне звільнення (т.1 а.с.27, 249), згідно до якого доводиться до відома адресата, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №212 «Деякі питання оптимізації функціонування центральних органів виконавчої влади у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства» Державна служба морського та річкового транспорту України перейменована на Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства). У зв`язку із введенням в дію з 02 червня 2022 року структури апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та штатного розпису апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на 2022 рік відповідно до наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 01 червня 2022 року №130 «Про введення в дію Структури апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та Штатного розпису апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на 2022 рік» повідомляємо про скорочення посади заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовского міжрегіонального управління, яку Ви обіймаєте внаслідок скорочення чисельності державних службовців Адміністрації судноплавства. Одночасно пропонуємо Вам переведення на посаду головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Чорноморсько-Азовского міжрегіонального управління. У разі відмови від пропозиції про переведення трудовий договір з Вами буде припинено відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з виплатою двох середньомісячних заробітних плат.

Зазначене попередження було направлено на адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідно до листа від 25.07.2022 (т.1 а.с.250) та від 24.06.2022 (т.2 а.с.1-2).

Посадовими особами Адміністрації судноплавства складений протокол №76 фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку (т.1 а.с.18-19 та т.2 а.с.3), відповідно до якого попередження Адміністрації судноплавства та лист від 25.07.2022 №781/08/14-22 були надіслані на електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Посадовими особами Адміністрації судноплавства складений акт від 27.07.2022 №3 «Про відсутність згоди ОСОБА_1 від переведення на запропоновану посаду» (т.2 а.с.8)

Адміністрація судноплавства прийняла наказ від 29.07.2022 №364-к «Про звільнення ОСОБА_1 » (т.1 а.с.28-29, 242-243), відповідно до якого наказано звільнити ОСОБА_1 , заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовского міжрегіонального управління, із займаної посади 05 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Підстава: наказ Адміністрації судноплавства від 01 червня 2022 року №130 «Про введення в дію Структури апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та Штатного розпису апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України», попередження про наступне звільнення від 24 червня 2022 року, протокол фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку від 24 червня 2022 року №63, лист Адміністрації судноплавства від 25 липня 2022 року №781/08/14-22, акт від 27 липня 2022 року про відсутність згоди ОСОБА_1 щодо переведення на запропоновану посаду.

Зазначений наказ від 29.07.2022 №364-к «Про звільнення ОСОБА_1 » був направлений на адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідно до листа від 06.08.2022 (т.1 а.с.30, 244).

Посадовими особами Адміністрації судноплавства складений протокол №80 фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку (т.1 а.с.31, 247), відповідно до якого лист Адміністрації судноплавства від 06.08.2022 №866/08-01/14-22 про звільнення ОСОБА_1 був надісланий на електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідно до штатного розпису на 2022 рік апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого наказом Адміністрації судноплавства від 01 червня 2022 року №130 «Про введення в дію Структури апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та Штатного розпису апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України» (т.1 а.с.175-187, т.2 а.с.15-32), затверджено штат у кількості 559 штатних одиниць, у т.ч. 34 штатних одиниці у Чорноморсько-Азовскому міжрегіональному управлінні, що знайшло відображення у затвердженій структурі апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (т.1 а.с.202-205).

Суд приймає до уваги, що форма особової картки державного службовця, що затверджена наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №156 (т.2 а.с.33-37) на відміну від особової картки державного службовця, що затверджена наказом Національного агентства України з питань державної служби від 19.05.2020 №77-20 (т.2 а.с.38-44), не містить обов`язкових контактних даних державного службовця щодо зазначення електронної пошти.

Відповідно до довідки №308 від 28.09.2022 (т.2 а.с.45), середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на дату звільнення складає 330,23 грн.

На вимогу суду Адміністрацією судноплавства надано перелік вакантних посад категорії «Б» Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України станом на 24.06.2022 та на 29.07.2022 (т.3 а.с.6), відповідно до якого на зазначені дати у наявності 4 вакантні посади категорії «Б».

Отже, вважаючи спірні накази від 24.06.2022 № 244-к «Про увільнення ОСОБА_1 » та від 29.07.2022 № 364-к «Про звільнення ОСОБА_1 » протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

В першу чергу суд зазначає, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Предметом судового контролю у цій справі є, окрім іншого, увільнення позивача від роботи.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням врегульовані Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст.72 Закону України «Про державну службу», державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення.

Разом з тим, суд зауважує, що оскаржуваний наказ не містить покликання на статтю 72 Закону України «Про державну службу», яка передбачає виключні випадки відсторонення державного службовця від виконання службових обов`язків.

В свою чергу, відповідно до ст.34 КЗпП України, простій - зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, що з 24.06.2022 у Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління був відповідний наказ про простій у роботі.

Суд погоджується, що зв`язку із веденням на території України бойових дій Чорноморсько-Азовське міжрегіональне управління станом на 24.06.2022 частково або повністю не могло забезпечити виконання функцій державного нагляду (контролю) за безпекою на морському та річковому транспорті, а також надання адміністративних послуг, у той же час, зауважує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На переконання суду, рішення суб`єкта владних повноважень про увільнення від роботи ОСОБА_1 у зв`язку із відсутності можливості виконання функцій державного нагляду (контролю) за безпекою на морському та річковому транспорті, а також надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовським міжрегіональним управлінням, є таким, що прийнято не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак суд визнає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку не дотримано справедливого балансу між суспільними інтересами та повагою до прав позивача, гарантованих Конституцією України.

Положення статті 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати. Вимушений прогул працівника має місце при незаконній відмові у прийнятті його на роботу або при несвоєчасному укладенні трудового договору, незаконному відстороненні від роботи, незаконному звільненні або незаконному переведенні на іншу роботу, затримці видачі трудової книжки, неправильному формулюванні в трудовій книжці причини звільнення, якщо воно перешкоджало працевлаштуванню його.

Судом встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, а відтак суд має стягнути у зв`язку з цим середню заробітну плату за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

З огляду на викладене, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Як визначено в частині першій статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження проведення оплати за період увільнення позивача, як і документального підтвердження табелювання обліку робочого часу позивача за період з 25.06.2022 по 05.08.2022, як відстороненого працівника або такого, якого увільнено, а судом не встановлено, що за змістом спірного наказу щодо увільнення позивача з 24.06.2022 нарахування заробітної не підлягало здійсненню.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі - Порядок №100).

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві.

Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Зважаючи на те, що увільнення позивача з раніше займаної посади відбулося протиправно, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, який обумовлений прийняттям протиправного наказу про увільнення від роботи, починаючи з 25.06.2022 по 05.08.2022.

Щодо спірного наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.07.2022 № 364-к «Про звільнення ОСОБА_1 », суд зазначає таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для припинення державної служби та звільнення з роботи позивача стало скорочення чисельності державних службовців.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 212 «Деякі питання оптимізації функціонування центральних органів виконавчої влади у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства», серед іншого, перейменовано Державну службу морського та річкового транспорту України на Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затверджено «Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України», утворено Дунайське міжрегіонального управління та Черкаське міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства як структурних підрозділів апарату зазначеної Служби; перейменовано територіальні органи Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства як структурних підрозділів зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Згідно Переліку міжрегіональних територіальних органів Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства, які перейменовуються Чорноморсько-Азовське міжрегіональне управління Державної служби морського та річкового транспорту перейменовано у Чорноморсько-Азовське міжрегіональне управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства.

Враховуючи вищезазначені зміни, Адміністрацією судноплавства було видано наказ від 01.06.2022 № 130 «Про введення в дію Структури апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та Штатного розпису апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на 2022рік» з 02.06.2022 введено в дію Структуру апарату та Штатний розпис Адміністрації судноплавства на 2022 рік. Згідно штатного розпису кількість осіб по Чорноморсько-Азовському міжрегіональному управлінню склала загалом 34 особи.

Так, перелік підстав для припинення державної служби визначений статтею 83 Закону України «Про державну службу».

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Загальний перелік підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначений статтею 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

З 06.03.2021 набрав чинності Закон України від 23.02.2021 №1285-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», яким викладено в новій редакції частину 3 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» (далі у редакції, чинній з 06.03.2021 та на час звільнення позивача) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Суд приймає до уваги доводи позивача щодо неналежного попередження позивача про наступне звільнення, а саме у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Статтею 9-1 Закону України «Про державну службу» визначений порядок доведення до відома державного службовця інформації або документів.

Доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.9-1 Закону України «Про державну службу»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1042 затверджений Порядок фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, відповідно до п.2 якого інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державної служби та які зазначені в його особовій справі.

Матеріали справи містять копію особової справи ОСОБА_1 з якої не вбачається зазначення адреси електронної пошти позивача, а відтак суд критично оцінює як доказ належного попередження про звільнення позивача - не пізніше ніж за 30 календарних днів, протокол про доведення інформації або документів до відома державного службовця від.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Отже, з аналізу частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» слідує, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, якщо відсутня жодна з цих умов, звільнення державного службовця безумовно є протиправним.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №140/90/20, від 11 червня 2020 року у справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі № 826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 821/595/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18).

При цьому, Верховний Суд звертав увагу, що такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №807/3588/14 та від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16.

Судом враховано, що у попередженні про можливе наступне звільнення ОСОБА_1 не було запропоновано всі вакансії, які відповідають рівнозначній посаді, яку обіймав позивач до звільнення.

Наведене свідчить про те, що відповідач не виконав покладений на нього законом обов`язок одночасно з попередженням про звільнення пропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин реорганізації державних органів та норм частини п`ятої статті 22, частини першої статті 41, частини третьої статті 87 «Про державну службу», суд приходить до висновку, що позивач у разі надання ним згоди на відповідну пропозицію відповідача підлягав переведенню на рівнозначну або нижчу вакантну посаду, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. При цьому, ініціатива переведення та відповідного пропонування певних посад повинна виходити саме від відповідача.

Однак, як встановлено судом, на час прийняття Адміністрацією судноплавства спірного наказу позивачу не було запропоновано всі вакансії, які відповідають рівнозначним посадам, яку обіймав позивач до звільнення.

Отже, Адміністрація судноплавства не вживала належних заходів для вирішення питання про переведення позивача, докази на спростування вказаної обставини матеріали справи не містять, а відтак відповідачем не виконано свого прямого обов`язку, установленого частиною п`ятою статті 22 та частиною першою статті 41, частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу» і порушено визначений цими нормами порядок звільнення державних службовців.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів про зменшення кількості державних службовців з 02.06.2022.

Згідно із частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Враховуючи те, що Адміністрацією судноплавства не виконано обов`язку, визначеного законом щодо процедури звільнення позивача, та не враховано його право на переважне залишення на роботі, не запропоновано всіх вакантних рівнозначних посад державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей одночасно з попередженням про звільнення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.07.2022 № 364-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з викладеного вище суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої ним наказу про звільнення ОСОБА_1 .

При вирішенні інших позовних вимог суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу» дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню загальні норми КЗпП України.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки суд дійшов висновку про незаконне звільнення позивача, який визнаний судом протиправним та скасований, тому ОСОБА_1 необхідно поновити на попередній посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління з 06.08.2022 (перший робочий день після звільнення) з одночасним стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд звертає увагу, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Важливою ознакою, яка підтверджує опосередковано те, що виплата за вимушений прогул є заробітною платою, є те, що вона обчислюється саме у прив`язці до часу такого стану працівника, коли він вимушений був (не з його вини) не виконувати свою трудову функцію.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100),

Згідно з підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку №100, він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців третього-четвертого, шостого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

За правилами пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки №308 від 28.09.2022 (т.2 а.с.45), середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на дату звільнення складає 330,23 грн.

Позивач підлягає поновленню на роботі з 06.08.2022, а відтак час вимушеного прогулу тривав з 06.08.2022 по 19.01.2023 та середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 55148,41 грн (167 днів х 330,23 грн).

Крім того, у цьому випадку законодавством не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за певних обставин (отримання вихідної допомоги по безробіттю, отримання заробітної плати за новим місцем роботи, допомога по тимчасовій працездатності, середній заробіток на період влаштування та ін.).

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу становить 55148,41 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 2340/3023/18, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши докази, які є у справі, враховуючи те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності припинення державної служби позивачу, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 371 КАС України суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 02.11.2022 (т.2 а.с.139).

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) від 24.06.2022 № 244-к «Про увільнення ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.06.2022 по 05.08.2022.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) від 29.07.2022 № 364-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту з 06.08.2022.

Стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 55148,41 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту звернути до негайного виконання.

Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах одного місяця у розмірі 9906,90 грн звернути до негайного виконання.

Стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) за рахунок бюджетних асигнувань сум на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА