Справа № 160/16551/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивачу з 90% до 70% сум грошового забезпечення і обмежені максимального розміру його пенсії 10 мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність та відмові від перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, виходячи з розрахунку 90% від розміру грошового забезпечення, на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення позивача за №ФД111212 від 25.10.2021 року та відмові від виплати йому пенсії без обмеження максимального її розміру 10 мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 року, виходячи з розміру 90% від розміру грошового забезпечення, на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення позивача за №ФД111212 від 25.10.2021 року, без обмеження максимального розміру його пенсії 10 мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених платежів.
Ухвалою суду від 11.10.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що перерахунок пенсії проведено відповідно до діючого законодавства України.
Позивачем подано відповідь на відзив, але суд звертає увагу, що за приписами ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених ч.1 цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу відповідно Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №160/11351/19 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13 лютого 2008р. №45.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року залишено без змін.

Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, зокрема, в частині визначення складових грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія при її перерахунку, набрало законної сили 05.03.2019.

23.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача, які виявилися у відмові від проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року, виходячи з розміру 90% від суми грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії сумою десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 листа - повідомлення про настання підстав для перерахунку пенсії за №7/17072/3 від 28.10.2021 та надання ним оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення за №ФД111212 від 25.10.2021, станом на 05.03.2019 року; та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019, виходячи з розміру 90% від суми грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії сумою десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 листа - повідомлення про настання підстав для перерахунку пенсії за №7/17072/3 від 28.10.2021 та надання ним оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення за №ФД111212 від 25.10.2021 року, станом на 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 у справі №160/26796/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, які виявилися у відмові від проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення за №ФД111212 від 25.10.2021 року, станом на 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення за №ФД111212 від 25.10.2021 року, станом на 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії суд у вказаному рішенні вказав, що відповідна вимога не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги направлені на захист прав позивача на майбутнє, що не відповідає вимогам ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, так як суд захищає порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому.

Відповідачем проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 у справі №160/26796/21, однак із зменшенням відсоткового розміру пенсії до 70% та з обмеженням максимальним розміром.

09.09.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2021 №ФД111212 у розмірі 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру.

Листом №30448-23095/П-01/8-0400/22 від 07.10.2022 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивачу, що з 01.04.2019 на виконання рішення суду від 10.02.2022 у справі №160/26796/21 проведено перерахунок пенсії в розмірі 70% від грошового забезпечення 27709,32грн., яке зазначено у довідці №ФД111212 від 25.10.2021, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 . Статтею 43 Закону №2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десята прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1497,00грн., з 01.07.2019 1564,00грн., а з 01.12.2019 1638,00грн. Законом України від 14.11.2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1638,00 грн., з 01.07.2020 - 1712,00 грн., а з 01.12.2020 - 1769,00 грн. Законом України від 15.12.2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1769,00 грн., з 01.07.2021 - 1854,00 грн., а з 01.12.2021 - 1934,00 грн. Доплата на виконання рішення суду обчислена з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону №2262. За таких обставин, покладені судом зобов`язання щодо перерахунку пенсії виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Пенсійного фонду України. З 01.05.2022 розмір пенсії обчислено на виконання рішення суду та з урахуванням індексації відповідно до постанови №118 та він становить 19340,00грн. Крім того, відповідач вказав, що рішенням суду від 10.02.2022 у справі №160/26796/21 не зобов`язано відповідача перераховувати пенсію виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, тому перерахунок проведено за умовами статті 13 Закону №2262, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшенням основного розміру пенсії з 90% до 70% та щодо обмеження максимальним розміром пенсії при її перерахунку на підставі оновленої довідки №ФД111212 від 25.10.2021 з 01.04.2019, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

У преамбулі Закону №2262-ХІІ зазначено, що Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частина друга ст.13 Закону №2262-ХІІ зазнавала змін в частині розміру пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, а саме:

- первісна редакція: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів;

- редакція згідно з Законом України від 04.02.1994 №3946-XII: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорій 2 та 3 - 80 процентів;

- редакція згідно з Законом України від 25.03.1996 №103/96-ВР: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів;

- редакція згідно з Законом України від 04.07.2002 №51-IV: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів;

- редакція згідно з Законом України від 04.04.2006 №3591-IV: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів;

- редакція згідно з Законом України від 08.07.2011 №3668-VI: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів;

- редакція згідно з Законом України від 27.03.2014 №1166-VII: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок № 45).

Пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (п.1 Порядку №45).

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону (п.4 Порядку №45).

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №160/11351/19, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, встановлено, що ОСОБА_1 пенсію за вислугу років призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач у цій справі просить суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки від 25.10.2021 №ФД111212 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Доводи відповідача, зазначені у листі №30448-23095/П-01/8-0400/22 від 07.10.2022, про те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 у справі №160/26796/21 не зобов`язано відповідача перерахувати пенсію, виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, тому проведено перерахунок пенсії за умовами статті 13 Закону №2262, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби, суд вважає неприйнятними, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, ч.1 ст.58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права позивача, що виникло за фактом набуття права на пенсію за вислугу років виходячи з 90% розміру грошового забезпечення, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права.

Згідно вказаного правила «закон зворотньої сили не має», дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач зберігає право на обчислення пенсії за вислугу років із максимального розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, оскільки права позивача, що виникли з моменту призначення пенсії у розмірі 90%, мають ним реалізовуватись та не можуть бути обмежені або виключені.

Верховний Суд України неодноразово наголошував, що нові правові норми можуть поширювати свою дію виключно на ті події, факти, які виникли після набрання чинності зазначеними нормативно-правовими актами, а отже, стосуються тих осіб, у яких право на призначення пенсії з`явилося після набрання відповідними актами чинності.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

При перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 08.07.2015 у справі №732/48/15, від 31.01.2018 у справі №523/4930/15, від 27.02.2018 у справі №642/3284/17, від 24.04.2018 у справі №686/12623/17, від 19.06.2018 у справі №583/2264/17, від 02.04.2019 у справі №727/6493/17.

Також, у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18 Верховний Суд зазначив, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, у відповідача були відсутні правові підстави для зменшення позивачу відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 01.04.2019.

За таких обставин, дії ГУ ПФУ у Дніпропетровській області щодо проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 у розмірі 70% від сум грошового забезпечення є протиправними.

Щодо обмеження максимального розміру пенсії при перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки з 01.04.2019, суд виходить з наступного.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI (далі - Закон №107-VI) внесені зміни до Закону №2262-XII, а саме статтю 43 доповнено новою частиною, згідно з якою максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, зазначені зміни, внесені Законом №107-VI, визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008.

Відповідно до статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII частину сьому статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, Конституційний Суд України вказане рішення обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»; пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №1774-VIII встановлено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2017.

Суд зазначає, що втрата із 20.12.2016 чинності частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною в цілому частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, така норма вважається «відсутньою» у тексті Закону. При цьому після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII аналогічного змісту новими законами не вносились.

Отже, із 2017 року стаття 43 вказаного Закону не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17 та інших, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховує такі висновки при вирішенні спірного питання.

За таких обставин, обмеження пенсії позивачу максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) при її перерахунку з 01.04.2019 не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно із п.4 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд вважає відсутніми підстави для закриття провадження у справі щодо цієї частини позовних вимог на підставі п.2 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у справі №160/26796/21 позовні вимоги щодо обмеження максимальним розміром не вирішувались судом по суті, як такі, що заявлені на майбутнє, порушення прав позивача щодо обмеження пенсії максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) при її перерахунку з 01.04.2019 встановлено у цій справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового значення основного розміру пенсії з 90% до 70% та щодо обмеження максимальним розміром при її перерахунку на підставі довідки від 25.10.2021 №ФД111212 з 01.04.2019, тому з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01.04.2019 перерахунок пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2021 №ФД111212 з урахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у ній, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення основного розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та щодо обмеження максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) при перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2021 №ФД111212 з 01.04.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2021 №ФД111212 з урахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у ній, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова