Справа № 148/2168/22
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/2168/22
Провадження №2-а/148/5/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2023 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2022 йому стало відомо, що відповідачем поліцейським Тульчинського РВП було винесено відносно нього постанову серії БАБ №802288 від 13.06.2021 у справі про адміністративне правопорушення, та на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. на підставі ст. 126 ч.1 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №802288 від 13.06.2021, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.1 КУпАП та закрити провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задоволити.

Представник відповідача Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзиву на позов та доказів у разі заперечення проти позовних вимог від нього не надійшло.

Представник відповідача ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надав відзив на позовну заяву (а.с. 26-28), відповідно до якого, позов не визнає оскільки в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних ПДР України. Постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, дії поліцейського є правомірними, останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Обгрунтування позивача викладені в позовній заяві щодо не вчинення ним протиправних дій, що призвели до складання постанови про адміністративне правопорушення є способом його захисту та розцінюється, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене. Позивач ОСОБА_1 свідомо допустив дії, щодо вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 205 ч.1 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст. 229 ч. 4 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні встановлено наступне: із копії постанови БАБ №802288 від 13.06.2021 вбачається, що 13.06.2021 о 00 год. 10 хв. в м. Тульчині, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ToyotaCorolla», державний номер НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія. Даною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП (а.с.17).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносин.

Згідно письмових пояснень наданих ОСОБА_1 встановлено, що 13.06.2021, близько 00 год 00 хв, він перебуваючи біля свого транспортного засобу Toyota Corolla, з д.н.з. НОМЕР_1 , на АЗС «Ескон», що знаходиться за адресою: м.Тульчин, вул.Незалежності, 14, А, транспортним засобом не керував, та ПДР не порушував. В той же час приїхала патрульна поліція, яка припаркувалась позаду транспортного засобу ОСОБА_1 і підійшовши до останнього представники патрульної поліції не пред`явивши посвідчення та не представившись почали вимагати у позивача посвідчення водія. Так, як він транспортним засобом не керував, запропонував показати інспектору патрульної поліції про наявність у нього цифрового посвідчення водія у застосунку «Дія» на своєму смартфоні. Але патрульні поліцейські вимагали саме пластикову або паперову форму посвідчення водія.

Позивач вважає що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП. Він не порушував ПДР України, на вимогу пред`явити посвідчення водія він показав електронну версію документа в мобільному телефоні в додатку «Дія». Також постанова складалася без його участі та не вручалась йому.

27.12.2022 позивач дізнався через особисте звернення до Тульчинської відділу ДВС у Тульчинському районі, що у відділі Тульчинського ДВС є відкрите виконавче провапдження за №АСВП:67022928 з примусового виконання постанови серії БАБ №802288 від 13.06.2021 видана Тульчинським ВП про стягнення з останнього штрафу в розмірі 850 грн. за адміністративне правопорушення за порушення ст. 126 ч.1 КУпАП.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 13.06.2021 було також одночасно притягнуто до адміністративної відповідальності не тільки за порушення ст. 126 ч.1 КУпАП, а також за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП, що в свою чергу підтверджується копією протоколу наданого останнім (а.с.45). Однак, згідно постанови Тульчинського районного суду від 15.11.2021 (а.с.41-43) провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме встановлено, що ОСОБА_1 о 00 год. 10 хв. 13.06.2021 автомобілем Toyota Corolla, з д.н.з. НОМЕР_1 не керував, що в свою чергу було підтверджено показами свідків, а також DVD-R диском, який не містив відомостей щодо зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції під час керування ним транспортним засобом.

Таким чином, як вбачається з наведених обставин, поліцейський безпідставно прийшов до висновку про вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Диспозицією ст. 126 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Постановою КМУ №956 від 23.10.2019 « Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» затверджено Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У даному Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 3 зазначеного Порядку визначено: особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія» та пройти електронну ідентифікацію.

Згідно з ч. 4 Порядку: Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка «Дія», на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в газеті «Урядовому кур`єр» № 230 від 29 листопада 2019 року.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач дотримався п.2.4 ПДР України, а саме: на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним у відповідності до постанови КМУ №956 від 23.10.2019 пред`явлено на смартфоні Е-посвідчення водія.

Відповідачем не спростовано, що позивач пред`явив для ознайомлення інспектору поліції посвідчення водія відповідної категорії, скориставшись мобільним додатком Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія». Крім того, відповідачем не подано жодного доказу того, що на момент пред`явлення позивачем посвідчення водія в електронному вигляді він не був зареєстрованим у мобільному додатку «Дія».

Згідно ст. 77 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 78 ч.4 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою ст.. 283 КУпАП, повинна містити відомості, в тому числі, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, при накладенні на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушень ст. 126 ч.1 КУпАП доказів про фіксацію такого порушення в режимі фотозйомки відповідачами суду не представлено, як не зазначено про їх фіксацію і в оскаржуваній постанові. А для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративних правопорушень в постановах не може бути належним доказом вчинення особою таких правопорушень.

Згідно ст. 286 ч.1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.. 286 ч. 3 КАС України суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 33 ч.2 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, дані вимоги Закону також були проігноровані поліцейським при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст. ст. 33,34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Згідно ст. 90 ч. 1 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме, поліцейський Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, достеменно не встановив, чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні та передчасно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідно до Постанови ВС від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення.

Позивач довів свою позицію щодо даної справи.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підлягає скасуванню, а справу провадженням закрити.

Так як позивачу постанова серії БАБ №802288 від 13.06.2021 у справі про адміністративне правопорушення не вручалась, про неї позивач дізнався самостійно з особистого звернення до Тульчинського відділу ДВС 27.12.2022, він не міг на протязі 10 днів після винесення оскаржити дану постанову, то суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 13.06.2021 з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280, КУпАП, ст.ст.20ч.1 п.1, 44, 77, 78, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд-

У Х В АЛ И В :

Визнати причину пропуску звернення ОСОБА_1 до суду поважною і поновити його.

Позов ОСОБА_1 до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії БАБ №802288 від 13.06.2021 винесену поліцейським Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 126 ч.1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 850 грн. скасувати, адміністративну справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП у Вінницькій області, місцезнаходження якого за адресою: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: