Справа № 480/6384/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Савицька Н.В.

17 січня 2023 р.Справа № 480/6384/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі № 480/6384/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку, -

В с т а н о в и в:

16.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на його користь середній заробіток за затримку виконання рішення суду з 20.05.2020 по 02.09.2020 в сумі 59 823,36 грн., з відрахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

В обґрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року по справі № 818/3274/14 задоволено його позовні вимоги до Офісу Генерального прокурора про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення його на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вказане рішення суду в частині поновлення його на посаді заступника прокурора Сумської області звернено до негайного виконання. Наказом Генерального прокурора № 229к від 02.09.2020 року скасовано наказ Генерального прокурора України № 1473к від 23.10.2014 року та поновлено його на посаді заступника прокурора Сумської області. Зазначає, що фактично рішення суду виконано 02.09.2020 року, а не 19.05.2020 року, а тому було порушено його права, які повинні бути відновлені у передбачений ст. 236 КЗпП України спосіб, а саме шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у сумі 59 823, 36 грн.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач Офісу Генерального прокурора зазначає, що право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском незаконно звільненого до роботи. При цьому, суд також має встановити вину роботодавця у невидані наказу про поновлення працівника на роботі. Звертає увагу суду на те, що затримка у виконанні судового рішення про поновлення позивача на роботі була пов`язана із здійсненням останнім станом на 17.08.2020 року адвокатської діяльності та відсутністю даних щодо зупинення ним такої діяльності у реєстрі, а заняття останнім посади прокурора було несумісним з діяльністю адвоката. Крім того, відповідач зазначив, ОСОБА_1 не подавалася заява про поновлення на вищезазначеній посаді.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 20.05.2020 року по 02.09.2020 року в сумі 59 823, 36 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що законодавцем передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, який полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі відповідач Офіс Генерального прокурора, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Доводи, якими відповідач обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у відзиві на адміністративний позов.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Згідно із ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Генеральної прокуратури України від 23.10.2014 року № 1473-к старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 року, по справі № 818/3274/14, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України № 1473к від 23.10.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Сумської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Сумської області. Стягнуто з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 року по 19 травня 2020 року в загальній сумі 1 156 584,96 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Сумської області допущено до негайного виконання (а.с. 8-19).

Наказом Офісу Генерального прокурора № 229к від 02.09.2020 року, на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі № 818/3274/14 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2020 року ВП № 62827132, наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1473к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Сумської області скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Сумської області з 24.10.2014 року (а.с. 20).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1291 Конституцій України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За текстом статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: <…> 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; <…>.

Відповідно до частини восьмої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд неодноразово висловлювався стосовно застосування статті 236 КЗпП України у площині виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

У постанові від 21.10.2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Тому доводи відповідача про те, що позивач не звертався із заявою про поновлення його на посаді не заперечують того, що відповідач, зволікаючи і очікуючи ініціативи з боку працівника, допустив таким чином затримку у його виконанні, адже протягом 72 робочих днів наказу про поновлення на посаді ОСОБА_1 не було.

Посилання Офісу Генерального прокурора на неможливість негайного поновлення позивача на посаді прокурора, з огляду на наявність у нього права на зайняття адвокатською діяльністю, яке були припинено ним лише з 03.09.2020 року, колегія суддів відхиляє та зазначає, що порушене скаржником питання щодо несумісності могло вирішуватися щодо позивача після того, як згадане рішення суду (в частині поновлення на посаді) було б виконане. На дату прийняття зазначеного рішення суду позивач уже мав право на зайняття адвокатською діяльністю, що втім не вплинуло на вирішення того спору по суті. За описаної ситуації не впливає заявлена скаржником обставина й на обов`язковість рішення суду, допущеного до негайного виконання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» особа, призначена (обрана) на посаду, зазначену в пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язана не пізніше 15 робочих днів з дня призначення (обрання) на посаду здійснити дії, спрямовані на припинення підприємницької діяльності та припинення її повноважень у складі правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, якщо особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді)), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.07.2022 у справі № 460/600/22.

З наведених обставин справи і нормативного регулювання спірних відносин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Офіс Генерального прокурора допустив затримку у виконанні рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі № 818/3274/14, тому відповідно до приписів статті 236 КЗпП України має виплатити позивачеві середній заробіток за весь період затримки виконання рішення суду.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок).

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі № 818/3274/14 встановлений розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 830,88 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі суд виходить із середньоденної заробітної плати у розмірі 830,88 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, у відповідача виник обов`язок щодо виплатити середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 20.05.2020 року по 02.09.2020 року, кількість робочих днів протягом вказаного періоду складає - 72 дні.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20.05.2020 року по 02.09.2020 року, яка має бути виплачена позивачу відповідачем становить 59 823, 36 грн. (830,88 грн середньоденний заробіток х 72 робочих днів).

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 20 січня 2023 року.