Справа № 307/4307/22
Суддя: Стецюк М. Д.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/4307/22
Провадження № 2-а/307/23/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 жовтня 2022 року о 11 год. 57 хв. уповноважений представник відповідача, а саме працівником поліції СРПП Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області Ревкало Т.В., було винесено постанову серії БАВ №307412 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , без пристебнутого ременя безпеки, та після зупинки на вимогу поліцейського, не увімкнуто світлову аварійну сигналізацію. Згідно зазначеної постанови, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Проте, того дня, а саме 24 жовтня 2022 року зазначена працівниця поліції його не зупиняла. 24 жовтня 2022 року о 11 год. 48 хв. на ділянці дороги між м. Тячів та с. Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, на тимчасовому посту прикордонної служби в прикордонній зоні, його зупинив працівник прикордонної служби, вказавши жезлом з червоним знаком на проїжджу частину перед ним та перед шлагбаумом, на якому встановлено знак 3.41 «Контроль», як на місце зупинки. Маючи включеним ходові вогні, він зупинився у визначеному прикордонником місці на проїжджій частині, відстебнув на місці зупинки ремінь безпеки, дістав із бардачка та пред`явив прикордоннику посвідчення водія, пояснив, що їде додому з м. Тячів в смт. Дубове, Тячівського району, Закарпатської області. Після цього, до них підійшов працівник СРПП Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області, поліцейський Терпак, який перебував до цього на узбіччі дороги, та повідомив його, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки не пристебнутий ременем безпеки, та не ввімкнув аварійну сигналізацію. Він категорично заперечив повідомлення працівника поліції, про що написав у складеній постанові поліцейською ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що перед ним, на шлагбаумом встановленим прикордонниками, був встановлений дорожній знак 3.41 «Контроль», який забороняє проїзд без зупинки транспортного засобу перед контрольними пунктами, то зазначена зупинка не була вимушеною, а є визначеною Законом, крім того вимогу про зупинку, додатково визначив прикордонник, а не працівник поліції, який вимог про зупинку не пред`являв у жодній формі. Зазначає, що надуманість поліцейських про необхідність включення аварійної сигналізації на посту, визначеного знаком «Контроль», спростовується і п. 1.10 ПДР України, де наведені терміни, що застосовуються у правилах. Та у яких, поняття вимушеної зупинки, визначено, як припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкод для руху. Що стосується ременя безпеки, то перебувати у автомобілі, що не рухається з не пристебнутим ременем безпеки - не заборонено. Враховуючи викладене, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ №307412, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а провадження по адміністративній справі закрити та стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 992,40 грн.

02 листопада 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позовну заяву залишено без руху на надано позивачеві строк для усунення вказаних згідно ухвали суду.

29 листопада 2022 року, на виконання вказаної ухвали суду, представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

30 листопада 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

11 січня 2023 року від Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2022 р. о 11 год. 57 хв. позивач ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки. Після зупинки на вимогу поліцейського, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 2.3.в, 9.9. ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 ст.122 КУпАП. Постановою серії БАВ № 307412 від 24 листопада 2022 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Поліцейським СРПП Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Ревкало Т.В. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії БАВ № 307412 від 24 жовтня 2022 року та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Звертають увагу суду, що оскаржувана постанова складена відповідачем, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення працівником ГУНП в Закарпатській області законодавства, в даному випадку є безпідставними, необгрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з викладених підстав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2022 року постановою серія БАВ №307412 поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Ревкало Т.В., було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., за те, що 24 жовтня 2022 року о 11 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_3 , не був пристебнутий ременем безпеки, та після зупинки на вимогу працівника поліції, не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 2.3. в ПДР (а.с. 5).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста і восьма статті 121, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП зокрема визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) ( далі - Інструкція № 1395).

Пунктом 4 р.1 Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.3. в) Правил дорожнього руху, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів

Згідно з п. 9.9. б) Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Так, ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом з порушенням правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Крім того, ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи встановлено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, зафіксоване лише в оскаржуваній постанові серії БАВ №307412 від 24 жовтня 2022 року, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зазначеній постанові, які б безумовно свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та зазначеної статті КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, а також будь-яких доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, в порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить зазначення всіх норм, що передбачають відповідальність за вказані у ній адміністративні правопорушення.

Крім цього, відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вказаних вимог при винесення постанови відповідачем також дотримано не було.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 307412 від 24 жовтня 2022 року, винесена відповідачем з порушенням вищевказаних норм, тому її слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд ураховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 про те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

При подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 2672-6259-7133-4590 від 26 жовтня 2022 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений ним судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн. слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №307412 від 24 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок скасувати і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір з Державного бюджету України у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., відповідно до квитанції АТ «Банк Транс-капітал» № 2672-6259-7133-4590 від 26 жовтня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, адреса місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, буд. 13, Закарпатської області, .

Суддя: М.Д. Стецюк