Справа № 120/10687/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

20 січня 2023 р. Справа № 120/10687/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс М.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області.

В позовній заяві позивач просить: визнати протиправними дії Територіального управління щодо відмови йому у нарахуванні додаткової винагороди у розмірі 30000 грн; зобов`язати Територіальне управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2022 у період з 24.02.2022 до 30.11.2022.

Ухвалою від 23.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5-ти денний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позову у спосіб:

- надання до суду доказів проходження публічної служби в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Вінницькій області (зокрема копій наказів про прийняття на службу, звільнення зі служби, довідку із зазначенням періоду проходження служби, тощо);

- надання до суду інформації про суму нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 30.11.2022 (оформлену відповідачем довідку про розмір отримуваного позивачем грошового забезпечення у спірний період, проведений відповідачем розрахунок грошового забезпечення позивача, тощо).

Підставою для залишення позовної заяви без руху стала її невідповідність п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України (дефект викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини).

27.12.2022 на адресу суду від представника позивача - адвоката Малика О.В. надійшла заява «про усунення недоліків позовної заяви». У заяві адвокат зазначає, що факт невиплати позивачу спірної додаткової винагороди підтверджується листом відповідача від 20.12.2022. Щодо висловленої позивачу в ухвалі від 23.12.2022 пропозиції надати докази, то представник зазначає, що адміністративний суд може й самостійно їх збирати. Просить врахувати, що згідно норм ст. 77 КАС України позивач звільнений від обов`язку доводити неправомірність дій відповідача (суб`єкта владних повноважень).

Надаючи оцінку аргументам заяви, суд керується такими мотивами.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та інтересів. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом. Однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норми національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення пункт 1 статті 6 Конвенції дотримується підходу, відповідно до якого кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судового процесу, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, змістом яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку із цим, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, адже цей процесуальний засіб застосовується з легітимною метою створення умов для відкриття провадження та подальшого судового провадження за позовною заявою, що відповідає вимогам процесуального закону.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд виходив із того, що заява не відповідає мінімальним стандартам її прийнятності, що встановлені пунктом 5 частини 5 статті 160 КАС України (відсутність належного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини).

Обставинами, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги - це конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спільні правовідносини. Ці обставини становлять підставу позову.

При перевірці позовної заяви ОСОБА_1 з`ясовано, що позивач просить суд зобов`язати Територіальне управління нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду у розмірі 30000 грн на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у період з 24.02.2022 до 30.11.2022.

З метою обґрунтування позовних вимог (наведення конкретних юридичних фактів з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спільні правовідносини) представником позивача зазначено: «позивач ОСОБА_1 працював у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Вінницькій області».

Більше позовна заява не містить мотивованого викладення жодного факту, який би був спрямований на обґрунтування позовних вимог, адже після процитованого вище речення адвокат наводить виключно витяги із нормативно правових актів, та підсумовуючи це, просить зобов`язати відповідача виплатити позивачу спірну додаткову винагороду.

Безперечно завданням стадії прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі не є збирання усіх доказів, які б були достатніми для ухвалення рішення.

Однак нормою п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України покладено на позивача обов`язок навести мінімально допустиме обґрунтування, яке дасть суду можливість встановити, зокрема, коли та за яких обставин між сторонами виникли правовідносини, що набули характер спірних, темпоральні межі таких правовідносин, характер, зміст і суть спірних правовідносин, а саме на підставі належних та допустимих доказів перевірити твердження позивача, про недоплату йому грошового забезпечення.

З цією метою ухвалою від 23.12.2022 позивачу запропоновано надати докази, які б підтверджували проходження ним публічної служби в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Вінницькій області впродовж спірного періоду, докази які б були джерелом інформації про суму нарахованого та виплаченого йому відповідачем грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 30.11.2022.

Однак представник позивача із обов`язком подати ці докази не погодився, та вимоги ухвали суду у запропонований спосіб не усунув.

Щодо причин не усунення недоліків, на які зіслався адвокат, то суд їх оцінює критично із наступних мотивів.

В силу приписів ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Наведені обов`язки позивача при оформленні та поданні до суду позовної заяви узгоджуються з його обов`язками як учасника справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

З цією метою, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 77 КАС України передбачено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Із урахуванням цієї норми процесуального закону ухвалою про залишення позовної заяви без руху позивачу було запропоновано надати докази на підтвердження обставин за яких відбулося порушення його прав (зокрема обставин проходження служби та виплати грошового забезпечення).

До того ж, хоча у відповідності із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, однак слід враховувати і вимоги ч. 1 ст. 77 цього Кодексу, згідно із якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Висновок щодо обсягу покладеного на позивача обов`язку доказування узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 15.09.2022 (справа № 9901/166/21).

Щодо посилання адвоката на лист Територіального управління від 19.12.2022, то суд звертає увагу, що цей лист носить загальний характер та не містить тих відомостей задля з`ясування яких ухвалою від 23.12.2022 позивачу запропоновано надати докази.

Суд ще раз зауважує, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху чітко вказано спосіб усунення недоліків позову, зокрема шляхом:

надання до суду доказів проходження публічної служби в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Вінницькій області (зокрема копій наказів про прийняття на службу, звільнення зі служби, довідку із зазначенням періоду проходження служби, тощо);

надання до суду інформації про суму нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 30.11.2022 (оформлену відповідачем довідку про розмір отримуваного позивачем грошового забезпечення у спірний період, проведений відповідачем розрахунок грошового забезпечення позивача, тощо).

Більше того, особою, що представляє інтереси позивача є адвокат О. Малик, на якого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» покладено не лише обов`язок дбати про інтереси клієнта та вживати усіх заходів для їх належного представництва, але й надано необхідні повноваження для своєчасного та повного виконання цих обов`язків. Одним із таких прав адвоката є право звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій (ст. 20 Закону).

До того ж, у разі якщо з об`єктивних причин позивач чи його представник не можуть виконати цей обов`язок самостійно та надати до суду необхідні для розгляду справи докази, вони вправі звернутися із клопотанням про їх витребування (ст. 80, ч. 5 ст. 161 КАС України). Однак такого клопотання в порядку передбаченому ст. 80 КАС України стороною позивача теж не заявлено.

Підсумовуючи суд зауважує, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, насамперед, повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права з метою, з якою такі права надані. Реалізація цих прав нерозривно пов`язана із виконанням обов`язків щодо сприяння встановленню обставин у справі.

Способом виконання обов`язку ініціатора процесу та суб`єкта процесуальних правовідносин доказування є, в першу чергу, належний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із посиланням на докази, що підтверджують вказані обставини.

Натомість із заяви "про усунення недоліків" встановлено, що представник позивача дотримується іншого підходу, що є несумісним із статусом позивача та його функцією у процесі доказування. Незважаючи на те, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом чітко зазначено недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення, представник не виявив ініціативи та бажання привести позовну заяву у відповідність із вимогами Кодексу адміністративного судочинства України, заявивши, що участь у встановленні обставин у справі та їх доказуванні повинні брати інші суб`єкти (суд та відповідач).

Відтак, стороною позивача не усунуто недоліки позовної заяви, що залишена без руху. Аргументи, що наведені у заяві від 27.12.2022 свідчать про незгоду із ухвалою від 23.12.2022 про залишення позову без руху та про відсутність наміру усувати ці недоліки позову.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений строк.

Отже, позовна заява подана в інтересах ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Дата постановлення ухвали обумовлена, в тому числі, перебуванням судді у справі в періоди з 28.12.2022 по 06.01.2023 та з 09.01.2023 по 16.01.2023 в щорічній відпустці на підставі Наказу від 09.12.2022 № 146-в/к та Наказу від 05.01.2023 № 003-в/к.

Керуючись ст. 160, 161, 169, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіально управління Служби судової охорони у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, разом з доданими до неї документами повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Богоніс Михайло Богданович