Справа № 932/7970/22
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7970/22
Провадження №2а/932/258/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська,

у складі головуючого судді Цитульського В.І.

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.

представника позивача: Мельника Д.П.

відповідача: Абдуллаєва Вугара

представника відповідача: Бочкара Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

30.12.2022 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулося ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з позовною заявою про примусове видворення за межі України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 02 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Стислий виклад позиції позивача.

У 2014 році відповідач здійснив в`їзд на територію України в особистих справах. До органів ДМС з питань продовження строку тимчасового перебування чи отримання документів на право проживання в Україні не звертався, від своєчасного виїзду за межі території України ухилився.

Стислий виклад позиції відповідача.

В даний час він не має змоги виїхати за межі України. Його дружина громадянка України та четверо дітей постійно проживають на території України. Через сімейні обставини він не зміг вчасно покинути територію України і на даний час строк дії його паспорта громадянина Азербайджану сплинув. Для виїзду за межі України йому необхідно отримати тимчасові документи, які б дозволили перетнути державний кордон України. З метою виїзду до своєї країни та виконання рішення він звернувся до Посольства Азербайджанської Республіки та консульства Республіки Азербайджан щодо отримання тимчасових документів, однак відповіді ще не отримано.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог. Відповідач зазначив, що у 2011 році він одружився, має на утриманні чотирьох дітей. За пів року до закінчення строку закордонного паспорта написав заяву до консульства з метою отримання громадянства України, однак відповіді так і не отримав. На даний час він не може виїхати навіть за межі області бо сплив строк документів.

Представник відповідача зазначив, що відповідач має намір виконати рішення та виїхати у травні місяці. Просив врахувати, що відповідач утримує свою родину та збирає кошти на поїздку та оформлення потрібних документів.

У судовому засіданні допитана свідок дружина відповідача ОСОБА_2 , яка зазначила, що її чоловік утримує всю їх родину так як працює в таксі, для отримання документів він звертався до посольства. Чоловік не може виїхати, так як не може покинути свою сім`ю. Отримувати допомогу як багатодітна родина ми не можемо, бо немає необхідних документів.

Фактичні обставини встановлені судом.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004400 від 26.11.2022 року було зафіксовано порушення законодавства, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову за ч.1 ст.203 КупАП серії ПН МДН №004391 від 26.11.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 1 700 (тисяча сімсот) грн., 00 коп.

В результаті здійсненої перевірки та з пояснень Відповідача встановлено, що він прибув на територію України 2014 року в особистих справах, а отже вважається іноземцем який прибув на територію України на підставі ч. 17 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» без віз та мав право знаходитись на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів.

26.11.2022 за порушення правил перебування на території України відносно ОСОБА_1 прийнято рішення № 33 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким його було зобов`язано залишити територію України у термін до 25.12.2022. Рішення відповідачем отримане 26.11.2022, не оскаржувалося, будь-яких заперечень відповідачем не зазначено. З тексту рішення вбачається, що ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання добровільно покинути територію України у строк до 25.12.2022.

Разом з тим, рішення ухвалене відносно нього в добровільному порядку не виконав, територію України не покинув.

Норми права застосовані судом.

Частиною 3 ст. 3 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону).

Згідно з ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 4 ст. 30 Закону).

З наведеного можна дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Стаття 31 Закону встановлює, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя, де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Мотиви та висновки суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про примусове повернення відповідачем не оскаржено та, відповідно, є чинним. Підставою прийняття даного рішення слугував факт проживання відповідача без відповідних документів, що дають право на проживання на території України.

Судом встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України у 2014 році. Дозволений законодавством строк перебування на території України закінчився, ОСОБА_3 Державний кордон України не перетнув, до органів та підрозділів ДМС з клопотанням щодо продовження терміну перебування або отримання дозволу на імміграцію в Україну або набуття громадянства України не звертався. У зв`язку із цим відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП.

Під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо заперечень відповідача та його представника проти позову з огляду перебування ОСОБА_1 в шлюбних відносинах з громадянкою України з 2011 року та утриманні чотирьох малолітніх дітей, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України. Посилання на те, що він звертався до посольства та консульства для отримання громадянства України та необхідних документів також не приймаються судом до уваги, оскільки суду не надано доказів наявності підтверджуючих документів такого звертання.

Отже, оскільки громадянин Азербайджану ОСОБА_3 , не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення від 26.11.2022 №33, не має доказів легального перебування на території України; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; з заявами щодо продовження легального терміну перебування в Україні до компетентних органів не звертався, зважаючи на те, що відповідач порушив правовий режим знаходження його на території України, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, рішення суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 244, 246, 289, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 18.01.2023.

Суддя В.І. Цитульський