Справа № 240/494/22
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/494/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Для розгляду зазначеної справи протоколом автоматизованого розподілу 06.01.2022 було визначено суддю Семенюка М.М. (а.с.30).

Ухвалою від 12.01.2022 позов залишено без руху (а.с.31).

Ухвалою від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.35-36).

Ухвалою від 30.06.2022 позовну заяву залишено без руху (а.с.92).

Ухвалою від 01.08.2022 позов залишено без розгляду (а.с.101-102).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 (а.с.145-146) ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду (а.с.152), 09.11.2022 справу було передано судді Семенюку М.М., який ухвалою від 14.11.2022 (а.с.153) прийняв її до провадження.

Позивачем була подана заява про відвід судді Семенюка М.М. (а.с.157-160), яка обґрунтована тим, що дії судді щодо ухвалення зазначених рішень вказують на його упередженість на користь відповідача, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Семенюка М.М.; вважає склад суду визначений авторозподілом 06.01.2022 незаконним, а також упередженим щодо розгляду справи.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов до висновку, що заяву про відвід судді необхідно задовольнити, зважаючи на наступне.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 27 КАС України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, які також ураховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Салов проти України" від 06.09.2005, надаючи тлумачення поняттю "неупередженість" суду, в сенсі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Як вбачається з матеріалів справи, суддею Семенюком М.М. була прийнята ухвала про залишення позову без розгляду (а.с.101-102), скасовуючи яку апеляційний суд в постанові від 24.10.2022 (а.с.145-146) зазначив, що вона зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя.

Наведене може викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді про що і свідчить заява позивача про відвід.

Зважаючи на викладене, для уникнення в подальшому сумнівів позивача в неупередженості судді Семенюка М.М. під час розгляду справи, з метою усунення будь-яких побоювань позивача у можливому винесенні незаконного судового рішення, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід.

Щодо твердження позивача, що склад суду визначений авторозподілом 06.01.2022 є незаконним, то воно нічим не підтверджено і ніяким чином не впливає на задоволення заяви про відвід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40, 41, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Семенюка М.М. задовольнити.

Передати адміністративну справу для визначення судді в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя М.М. Семенюк