Справа № 260/3220/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року

м. Київ

справа № 260/3220/20

провадження № К/9901/24421/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О, Чиркіна С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у складі судді Гаврилка С.Є. від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Судової-Хомюк Н.М., Кухтея Р.В., Хобор Р.Б. від 25 травня 2021 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії та зобов`язання вчинити дії, у якому просила:

- визнати протиправними і незаконними дії службових осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії щодо невнесення до наказу УМВС України в Закарпатській області від 06 листопада 2015 року № 257 о/с відомостей про нову вислугу років при звільненні та не направленні зазначеного наказу про новий розмір вислуги років і новий розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на її адресу та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та зобов`язання відповідача вчинити дії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії щодо неврахування у вислугу років ОСОБА_1 проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах старшого слідчого та слідчого у період з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року.

Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії видати розпорядчий документ (наказ), яким врахувати вислугу років ОСОБА_1 для призначення (перерахунку) пенсії з урахуванням періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах старшого слідчого та слідчого у період з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що посилання відповідача на те, що станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 не проходила службу в органах внутрішніх справи, як на обставини, що вказують на правомірність неврахування спірного періоду до вислуги років для призначення пенсії, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

4. Окремо суди зазначили, що законодавцем були надані гарантії збереження права на пенсію для окремих категорій осіб, про що зазначено в пунктом «ж» частини першої 1 статті 1-2 та частиною третьою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і такі гарантії розповсюджуються на позивачку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії звернулось із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що у період з 05 листопада 1984 року по 09 серпня 1989 року та з 11 серпня 1994 року по 25 грудень 2008 року ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ на атестованих посадах працівників міліції у відповідності до Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114.

7. На підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 24 грудня 2008 року № 552 о/с «По особовому складу», відповідно до Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 25 грудня 2008 року позивачка була звільнена зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом 65 «а» (за віком) у відставку із зняттям з військового обліку. Вислуга років в органах внутрішніх справ на день звільнення складала 19 років 01 місяць 18 днів, в календарному обчисленні для призначення пенсії - 21 рік 07 місяців 18 днів.

8. На підставі наказу ГУ МВС України в Закарпатській області від 20 лютого 2009 року № 134о/с з 01 квітня 2009 року позивачка прийнята на роботу в органи внутрішніх справ на посаду старшого слідчого організаційно-методичного відділу слідчого управління УМВС України в Закарпатській області. Присвоєно 13 ранг державного службовця та прийнято Присягу державного службовця.

9. 11 серпня 2011 року на підставі наказу УМВС в Закарпатській області № 265 о/с «По особовому складу» відповідно до наказу МВС України від 02 червня 2011 року № 279 дск «Про затвердження штату з апарату УМВС України в Закарпатській області» та наказу УМВС України в Закарпатській області від 25 червня 2011 року № 602 дск «Про оголошення штату апарату УМВС України в Закарпатській області» позивачку у зв`язку з реорганізацією штатів з 10 серпня 2011 року призначено з посади старшого слідчого на посаду слідчого організаційно-методичного відділу слідчого управління УМВС України в Закарпатській області.

10. Наказом управління УМВС України в Закарпатській області від 06 листопада 2015 року № 257 о/с ОСОБА_1 державного службовця 11 рангу, слідчого в організаційно-методичного відділу слідчого управління Головного управління МВС України в Закарпатській області було звільнено зі служби у зв`язку зі змінами організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників з 06 листопада 2015 року.

11. 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області про направлення на її адресу та адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області завірені відомості (наказ) про нову вислугу років та довідку про новий розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

12. Ліквідаційна комісія МВС України в Закарпатській області листом від 21 вересня 2020 року № Л-266/106/05/2-2020 повідомила позивачку, що станом на день опублікування Закону України «Про національну поліцію» (06 серпня 2015 року) позивачка не проходила службу в органах внутрішніх справ, положення частини другої статті 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17 липня 1992 року № 393 на неї не розповсюджуються, підстави для перерахунку вислуги років в органах внутрішніх справ немає.

13. Уважаючи дії службових осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

14. Касаційна скарга обґрунтована тим, що посилання судів на норми щодо внесення змін до пункту «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам у справі, оскільки позивачка не проходила службу в органах внутрішніх справ (не була міліціонером) станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» (Голос України від 06 серпня 2015 року/№141-142, Урядовий кур`єр від 12 серпня 2015 року № 146).

15. На переконання відповідача, судами першої та апеляційної інстанцій допущені грубі порушення норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та невірне його тлумачення, оскільки зміни в Законі стосувалися міліціонерів, які проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу років не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) та продовжили працювати на їх посадах (поліції, Міністерстві внутрішніх справ України), які були виведені зі служби і заміщені посадами віднесеними до державної служби. Скаржник вважає, що зазначені зміни до Закону були внесені для соціального захисту колишніх міліціонерів, які залишились працювати на цих посадах, але вже в якості державних службовців. Це соціальна гарантія для отримання права в майбутньому на пенсійне забезпечення.

16. ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, у якому вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

18. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

19. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

20. Статтею 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону. Так, в абзаці 1 зазначеної статті Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи.

21. Відповідно до пункту «ж» частини першої статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

22. Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначені види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

23. Частиною третьою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою статтю 17 доповнено згідно із Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, до вислуги років осіб, зазначених у пункті «ж» статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

24. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

25. Відповідно до пункту 1 Порядку № 393 до вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ.

26. До вислуги років осіб, зазначених у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах (пункт 2 Порядку № 393).

27. Отже, до вислуги років колишнім працівникам органів внутрішніх справ зараховується час безперервної роботи на посадах державної служби у Міністерстві внутрішніх справ України.

28. Протягом розгляду справи відповідач зауважував, що право на зарахування до вислуги років безперервної роботи стосується лише тих працівників органів внутрішніх справ (поліцейських), які проходили службу в органах внутрішніх справ, а не обіймали посаду державного службовця. Такі ж доводи містить касаційна скарга. Тобто, доводи касаційної скарги дублюють позицію відповідача, викладену в запереченнях на позов та в апеляційній скарзі.

29. Оцінюючи наведені в касаційній скарзі доводи, Суд виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

30. Як слідує із змісту листа Ліквідаційної комісії МВС України в Закарпатській області від 21 вересня 2020 року № Л-266/106/05/2-2020 позивачка, станом на день опублікування Закону України «Про національну поліцію» (06 серпня 2015 року) не проходила службу в органах внутрішніх справ, а тому положення частини другої статті 2 Порядку № 393 на неї не розповсюджуються, підстави для перерахунку вислуги років в органах внутрішніх справ немає.

31. При цьому, судами встановлено та не заперечується відповідачем, що період роботи позивача в органах внутрішніх справ з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року при обрахунку вислуги років для призначення пенсії не враховано.

32. Правомірність неврахування спірного періоду до вислуги років відповідач обґрунтовує тим, що станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 не проходила службу в органах внутрішніх справ.

33. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка проходила державну службу в Управлінні МВС України в Закарпатській області на посаді старшого слідчого організаційно-методичного відділу слідчого управління УМВС України в Закарпатській області, яка була заміщена державним службовцем відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 548-р «Про віднесення працівників МВС та його структурних підрозділів, які займаються розслідуванням кримінальних справ до відповідних категорій посад державних службовців», у період з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року.

34. 02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, який опубліковано у офіційному виданні «Голос України» 06 серпня 2015 року.

35. Тобто, дата опублікування Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII охоплюється періодом роботи позивачки в органах внутрішніх справ з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року.

36. Процес формування підрозділів Національної поліції розпочався з 02 липня 2015 року, а фактично з 07 листопада 2015 року. У зв`язку з цим законодавцем були надані гарантії збереження права на пенсію для окремих категорій осіб, про що зазначено в пункті «ж» частини першої статті 1-2 та частині третій статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

37. Зважаючи на зазначене, суди дійшли правильного висновку, відхиливши посилання відповідача на те, що станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 не проходила службу в органах внутрішніх справи, як на обставини, що вказують на правомірність неврахування спірного періоду до вислуги років для призначення пенсії.

38. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом за аналогічних обставин у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 260/289/19.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин при дотриманні норм процесуального права; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін