Справа № 344/13389/22
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/46/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача, в якому просив : поновити строк на оскарження постанови, так як така отримана 14.10.2022, визнати протиправними дії інспектора лейтенанта поліції №1 ( м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Костюка Д.Р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності; скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАД №704094від 04.10.2022, за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою. У такій зазначено, що керуючи транспортним засобом він начебто змінив напрям руху не увімкнувши покажчик повороту, не користувався ременем безпеки та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну зупинку, чим на думку старшого лейтенанта ОСОБА_3 , порушив п. 9.9. ПДР.

Інспектор допустив наступні порушення провів розгляд справи на місці зупинки автомобіля, не дав можливості скористатись своїми правами, проігнорував встановлений порядок ст. 278, ст. 279 КУпАП.

При цьому, перша зустріч із вказаним екіпажем відбулась о 20 -50 год. біля магазину с. Підлісся. Перебуваючи в автомобілі, він чекав на свого товариша, якого мав підвести. Коли вони почали рушати, в той час, до них без жодних проблискових маячків під`їхав патруль. Підійшов поліцейський, який не представився, вимагав документи, так як начебто є орієнтування на автомобіль. Документів позивач не надав. Зрозумівши, що поліцейський хоче оштрафувати його за будь-яких підстав, він закрив вікно машини і здійснив виклик на "102" через безпідставну зупинку. Після чого вийшов на вулицю, очікувати прибуття поліції. А інспектор в той час намагався вручити йому оскаржувану постанову, яку в подальшому направив поштовим зв`язком.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р.

Ухвалою судді від 28.10.2022 позов залишено без руху.

22.11.2022 позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою судді від 25.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

19.12.2022 судом постановлено ухвалу про витребування у відповідача копії оскаржуваної постанови. Однак, така ухвала залишена без виконання.

09.01.2023 судом постановлено ухвалу про витребування копії оскаржуваної ухвали з Відділу Державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

17.01.2023 від відповідача надійшов відзив, де зокрема зазначено про те, що відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області є неналежним відповідачем, посилаючись на постанову Верховного Суду від 31.08.2022 №289/865/21, від 26.12.2019, від 27.02.2020 №724/716/16-а, 759/13033/14-а. Відтак, вважають, що позов до задоволення не підлягає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просив задоволити, вказавши мотиви, які викладені письмово.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Що стосується покликання відповідача про те, що відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, не є належним відповідачем, оскільки не є юридичною особою, то слід зазначити, що згідно з ч.4 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. За п. 9 цієї ж норми відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відтак, твердження відповідача на відсутність у нього статусу юридичної особи, не є перешкодою для участі такого статусі відповідача у даній справі.

Посилання відповідача на позицію постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.08.2022 №289/865/21 не можуть братися до уваги, так як мали місце цивільні правовідносини, справа була розглянута у порядку цивільного судочинства, так як згідно з статтею 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За приписами статті 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Щодо покликання на постанови Верховного Суду від 26.12.2019, від 27.02.2020 №724/716/16-а, 759/13033/14-а, то в таких зроблено висновок, що саме інспектор не може бути самостійним відповідачем. Відтак, суд не вбачає підстав для висновку про неналежність відповідача у даній справі. А саме «Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку звернення до суду та перевіряючи доводи позивача щодо поважності пропуску цього строку, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для звернення до суду із вказаним позовом з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанова ним отримана 14.10.2022, позовну заяву подано до суду 24.10.2022 .А тому клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду для оскарження постанови про вчинення адміністративного правопорушення підлягає поновленню.

З постанови серії БАД №704094 від 04.10.2022 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором СРПП відділення поліції №1 ( м. Тисмениця) Костюком Д.Р., вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем AUDI -80, р.н. НОМЕР_1 , 04.10.2022 о 21 год. 04 хв. в с. Підлісся по вул. Шевченка, під час зміни руху не увімкнув покажчик повороту, під час руху не користувався ременем безпеки, після зупинки працівниками поліції не увімкнув сигнал аварійної зупинки, чим порушив п.9.9 ПДР. На підставі наведеного, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Підпунктом «а» пункту 9.2 ПДР визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункту 2.1.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як вбачається з оскарженої постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку із непред`явленням ним на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування, а також до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із не увімкненням відповідного покажчика повороту при зміні напрямку руху.

Позивач зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, суду не було надано доказів, визначених ч.1 ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідач не надав суду жодних доказів та змістовних пояснень на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови. Зокрема, не надані матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскарженої постанови та не вжито жодних заходів щодо спростування доводів позивача, а також не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, не можна стверджувати, що постанова про накладення адміністративного стягнення сама по собі є належним підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак, порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про те, що постанова серії БАД №704094 від 04.10.2022, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання дій інспектора неправомірними, то такий не є відповідачем у даній справі, відтак у цій частині вимог слід відмовити. Разом з тим, суд зазначає наступне, що відповідно до ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській областіу сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 90, 139, 246, 250, 243, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Поновити пропущений ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії БАД №704094 від 04.10.2022 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену інспектором СРПП відділення поліції №1 ( м. Тисмениця) Костюком Д.Р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КАС України.

Скасувати постанову серії БАД №704094 від 04.10.2022 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену інспектором СРПП відділення поліції №1 ( м. Тисмениця) Костюком Д.Р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КАС України, закривши провадження.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору в користь ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач : Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, місцезнаходження: вул. К. Левицького, 4, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, код ЄДРПУО 40108798.

Повне рішення складено та підписано 20.01.2023

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.