Справа № 280/3689/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 січня 2023 року Справа № 280/3689/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, )

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, місто Дніпро, пр. Олександра Поля, будинок 57, )

про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі- позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі- відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати та рішення від 01.03.2017 №1 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» на суму 5 119 099,41 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що при винесенні рішення № 1 від 01.03.2017 відповідач не конкретизував суму податкового боргу, періоду його виникнення та не виклав підстав виникнення податкового боргу. Натомість, відповідач вважаючи, що спірне рішення поширюється на усю суму податкового боргу платника податків, тому може бути пред`явлено до виконання безліч разів до повного погашення податково боргу, відповідно продовжує стягувати податковий борг який виник значно пізніше, навіть після погашення суми боргу позивачем який виник на період винесення оскаржуваного рішення. Вважає, що це призводить до безперервного стягнення боргу, за будь-який період, що є протиправним. Просить позов задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позивних вимог та зазначив що ПАТ «Запоріжжяобленерго» має податковий борг у сумі 5 119 099,41 грн, так як борг перевищував 5 мільйонів та не був сплачений протягом 90 днів, керівником було прийнято рішення про стягнення суми боргу. Також нормами ПК України не встановлено, що дія рішення про стягнення коштів платника податків у рахунок погашення податкового боргу, прийняте на підставі п.95.5 ст. 95 ПК України, ПАТ «Запоріжжяобленерго» має безперервний податковий борг, а отже відповідач, направляючи інкасові доручення про стягнення новоствореного боргу до банківських установ, правомірно посилається на рішення № 1 від 01.03.2017. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 05.08.2019 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 08.09.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 08.09.2019 забезпечено позов шляхом Зупинити стягнення коштів з рахунків Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" у банках, яке здійснюється на підставі рішення Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС №1 від 01.03.2017 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу», до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/3689/19.

Ухвалою суду від 10.09.2019 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.10.2019 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.11.2019

Ухвалою суду від 18.11.2019 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.12.2019 поновлено провадження у справі призначено підготовче засідання на 20.01.2020.

Ухвалою суду від 20.01.2020 замінено відповідача на його правонаступника-Офісом великих платників податків ДПС. Продовжити строк проведення підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 11 лютого 2019 року

Ухвалою суду від 11.02.2020 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.12.2022 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.12.2022.

19.12.2022 Протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.01.2022.

16.01.2022 у судовому засідання за клопотанням відповідача було здійснено процесуальне правонаступництво замінивши Офіс великих платників податків ДПС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та за клопотанням сторін прийнято рішення про перехід до розгляду справи в письмовому провадженні.

Суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступне.

В.о. заступника начальника-начальника Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС було прийнято рішення № 1 від 01.03.2017 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» (надалі також - Рішення), відповідно до якого вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Рішення № 1 від 01.03.2017 було прийнято відповідачем на підставі п.95.5. статті 95 Податкового кодексу України.

На час складення рішення № 1 від 01.03.2017 ПАТ «Запоріжжяобленерго» було подано декларацію за жовтень 2016 року з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 5 119 099,41 грн.

Заборгованість виникла у зв`язку з несплатою (граничний строк сплати - 30.11.2016) самостійно задекларованих грошових зобов`язань у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.11.2016 № за жовтень 2016 року.

В своєму листі № 15742/28-10-47-16 від 28.03.2017 на адресу ПАТ «Запоріжжяобленерго», яким була надана відповідь на звернення останнього № 008-32/4275 від 17.03.2017, відповідач також підтвердив, що на підставі рішення № 1 від 01.03.2017 з рахунків ПАТ «Запоріжжяобленерго» у банківських установах підлягають стягненню (списанню) кошти в рахунок погашення податкового боргу позивача з податку на додану вартість, який виник по декларації з цього податку за жовтень 2016 року.

Станом на 01.03.2017, тобто протягом 90 календарних днів, борг не був сплачений, тому контролюючим органом було прийнято рішення № 1 від 01.03.2017 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».

На час звернення до суду позивач мав податковий борг перед бюджетом на загальну суму 503 553 188,80 грн. Проти даного факту сторони не спиричалися.

Отже, ввідповідач зазначає, що Рішення № 1 від 01.03.2017 року прийнято відповідно до вимог ПК України.

Зазначене рішення було предметом розгляду в іншій справі, однак підстави позову були інші.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.04.2017 у справі № 808/798/17, яка набрала законної сили, було відмовлено в позові ПАТ «Запоріжжяобленерго» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення № 1 від 01.03.2017 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».

Підстави позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» у справі № 908/798/17 були наступними :

оскільки зазначені норми пункту 95.5. ст.95 ПКУ набрали чинності з 01.01.2017 , їх дія не може розповсюджуватись на правовідносини, які виникли до цієї дати, тобто регулювати в окремих випадках та за певних умов порядок стягнення податкового боргу, який виник до 01.01.2017;

за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі;

враховуючи те, що податковий борг позивача з податку на додану вартість за податковою декларацією за жовтень 2016 року на суму 5 121 142 грн виник з 01.12.2016, його примусове погашення (стягнення) не може здійснюватися Відповідачем без звернення до суду, на підставі рішення «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках», а має здійснюватися в загальному, передбаченому п.95.3. ст.95 ПКУ порядку, згідно з яким, зокрема, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду.

Проте, в даній справі позивач оскаржує рішення № 1 від 01.03.2017 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» з інших підстав, а саме при винесенні рішення № 1 від 01.03.2017 відповідач суму податкового боргу та періоду його виникнення не конкретизував, підстав виникнення податкового боргу не виклав. Натомість, відповідач вдався до іншого (прямо протилежного) підходу, зазначивши, що спірне рішення поширюється на усю суму податкового боргу платника податків, тобто може бути пред`явлено до виконання безліч разів до повного погашення податково боргу.

Таким чином, позивач вважає, що зміст рішення № 1 від 01.03.2017 прямо суперечить змісту п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України, відповідно до якої спеціальна (особлива) процедура стягнення коштів з рахунків платника в установах банку без рішення суду, поширюється лише на той податковий борг, котрий виник за самостійно узгодженими платником податків у податкових деклараціях грошовими зобов`язаннями. Крім того, зазначає про те, що сума 5 119 099,41 грн, була погашена у повному обсязі ще в травні 2017 року шляхом стягнення коштів з рахунків у банках на підставі інкасових доручень (розпоряджень) органу ДФС.

Викладене є свідченням протиправності Рішення положенням закону, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вираховує наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПКУ). податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

У відповідності до п.54.1 ст.54 ПКУ, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.46.1 ст.46 ПКУ податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. У відповідності до п.49.1 ст49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п.203.1 ст.203 ПКУ податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Відповідно до п.203.2 цієї ж статті кодексу сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.п. 14.1.175 ст.14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Підпунктом 95.2 статті 95 ПКУ передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Так ПАТ «Запоріжжяобленерго» надіслана податкова вимога від 06.01.2016 року № 1-23, яка отримана уповноваженою особою підприємства. Даний факт сторонами не оспорювався.

Абзацом 2 пп. 59.5 п. 59 ст. 59 ПКУ передбачено, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно із приписами п. 87.1 ст. 87 ПКУ джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Пунктом 95.5 ст. 95 ПКУ передбачено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Судом встановлено, що податковий борг позивача перевищує 5 мільйонів гривень, не сплачується протягом 90 календарних днів та відповідно до картки відомості ІКП з ПДВ, з боку держави відсутні зобов`язання щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов`язання визначеного платником податків у податковій декларації від 17.11.2016 № . Станом на 01.03.2017 року такий борг є несплаченим протягом 90 календарних днів.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що дії контролюючим органом щодо прийняття рішення № 1 від 01.03.2017 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» є правомірними.

Стосовно позовної вимоги про скасування оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що сума податкового боргу за жовтень 2016 року, яка була підставою для прийняття відповідачем рішення №1 від 01.03.2017 у розмірі 5 119 099,41 грн, була погашена у повному обсязі шляхом стягнення коштів з рахунків у банках на підставі інкасових доручень (розпоряджень) органу ДФС, а також шляхом самостійної сплати такого боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" у розмірах: 2000,00 грн 25.05.2017 (платіжне доручення №43940), 3331100,00 грн 26.05.2017 (платіжне доручення №44062), 1802000,00 грн 26.05.2017 (платіжне доручення №44063), на загальну суму 5 135 100,00 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи були додані довідки з банків:

- АТ «Таксомбанк» зазначає, що на підставі інкасових доручень в 2017 році з позивача було списано 54 385, 46 грн (а.с.148)

- АТ «МетаБанк» на підстав інкасових доручень за період 2017 списано 7 497 398,89 грн, за 2018 списано 3 195 830,47 грн, за 2019 списано 14 309 323,73 грн (а.с.147).

Крім того, відповідно до Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року по справі №280/5799/19, станом на 5 серпня 2020 року за ПАТ «Запоріжжяобленерго» обліковувався податковий борг з податку на додану вартість, податку на прибуток внаслідок несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань та пені на загальну суму 504545865,05 грн, який виник на підставі поданих позивачем податкових декларацій та уточнюючих розрахунків. За результатами розгляду справи адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» кошти у сумі податкового боргу у розмірі 436144504,37 грн з рахунків у банках, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Дане рішення залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року та в частині стягнення суми, рішення попередніх інстанцій Верховним судом постановою від 23 листопада 2022 року залишено без змін.

Зазначені обставини доводять, що рішення №1 від 01.03.2017 є фактично виконаним у повному обсязі, тому подальші дії відповідача по стягненню грошових коштів з банківських рахунків позивача є протиправними.

Крім того, відповідач не заперечую дану обставину, а лише наполягає на тому, що за даним рішенням він може продовжувати стягнення до повного погашення податкового богу.

З матеріалів справи судом встановлено, що орган ДФС продовжував вчиняти дії зі стягнення грошових коштів з банківських рахунків ПАТ "Запоріжжяобленерго" інкасовими дорученнями, при цьому у реквізиті "призначення платежу" інкасових доручень (розпоряджень) як підставу для їх оформлення відповідач продовжував вказувати рішення № 1 від 01.03.2017, тобто стягнення боргу відбувається вже не за самостійно задекларованим грошовим зобов`язання у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.11.2016 № за жовтень 2016 року.

Оскільки рішення №1 від 01.03.2017, виходячи з його змісту та затвердженої форми, не містить розміру податкового боргу, термінів його виникнення (узгодження) та строків існування, підстав його виникнення (податкові декларації, уточнюючі розрахунки), це призводить до продовження стягнення коштів з рахунків позивача у банках за рішенням контролюючого органу без звернення до суду, навіть вже після того, як підстави для прийняття цього рішення перестали існувати. Враховуючи зазначене та те, що сума податкового боргу за цим рішенням є вже погашеною, відповідно це є підставою для скасування рішення №1 від 01.03.2017.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ані ПК України, ані іншим нормативним актом не передбачені підстави для визнання такого рішення відкликаним, або виконаним, не має процедури його скасування керівником податкового органу, після того як таке рішення є виконаним, тому суд вважає, що вірним способом захисту прав та інтересів позивача є саме скасування оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивачем доведено протиправність прийнятих рішень відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, місто Дніпро, пр. Олександра Поля, будинок 57, )- задовольнити частково.

Скасувати рішення від 01.03.2017 №1 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 9605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, місто Дніпро, пр. Олександра Поля, будинок 57, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.01.2023.

Суддя О.В. Конишева