Справа № 308/216/23
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/216/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Данко В.Й.,
з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.
Мотивуючи свої вимоги позивач вказує на те, що відповідно до постанови від 27.12.2022 року №17790 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

За змістом вищевказаної постанови ОСОБА_1 , 27.12.2022 року приблизно о 15 год 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено, що останній у воєнний час здійснив виїзд за межі території України без дозволу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Позивач зазначає, що викладені у постанові від 27.12.2022 року №17790 обставини про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАп не відповідають дійсності. Він з 24.02.2022 р., тобто з часу введення воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, за межі території України не виїжджав, на підтвердження чого надав копії своїх закордонних паспортів, в яких відсутні жодні відмітки про його виїзд, постанова та протокол про вчинення адміністративного правопорушення відомостей, які вказують на зворотнє, не містить.
Враховуючи вищенаведене, просить скасувати постанову від 27.12.2022 р. №17790 відповідно до якої позивача його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, відзиву та заперечень до суду не надавав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення №17790 від 27.12.2022 року, якою встановлено, що ОСОБА_1 27.12.2022 року приблизно о 15 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено, що останній у воєнний час здійснив виїзд з місця проживання за межі території України без дозволу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 1700 грн.
Також в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 27.12.2022 року аналогічного змісту.
Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).
За змістом ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
За змістом ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та як наслідок, не доведено факту порушення позивачем правил військового обліку в особливий період.
При цьому, сама по собі постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та протокол про адміністративне правопорушення аналогічного змісту не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, так як у вказаній постанові міститься лише описання правопорушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Отже, суд приходить до висновку в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тобто, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень, обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Позивач заперечує вчинення ним правопорушення, оскільки правила військового обліку ним не були порушені, за межі території України з моменту введення воєнного стану він не виїжджав, на підтвердження чого надав копії закордонних паспортів, в яких відсутні відмітки про перетин державного кордону в зазначений період, а відповідач покладений на нього обов`язок не виконав - не надав суду належних доказів, які б підтверджували правомірність його рішення.
За таких обставин, враховуючи відсутність доказів, які підтверджують наявність події і складу адміністративного правопорушення, а також те, що відповідачем не були вжиті заходи щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17, провадження № 11-1287апп18, відступила від раніше прийнятого висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).
Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 гривні.
Таким чином, за подання даної позовної заяви до суду, оскільки позивач оскаржує одну постанову, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 536,80 грн. Тому, при задоволенні вказаного позову з відповідача слід стягнути на користь позивача 536,80 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову за справою про адміністративне правопорушення №17790 від 27.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.Й. Данко