Справа № 280/11738/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 280/11738/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 в адміністративній справі №280/11738/21, ухвалене суддею Киселя Р.В., по справі за позовом Акціонерного товариства Кредобанк до ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса,-

в с т а н о в и В:

У грудні 2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Приватні Інвестиції, у якій заявник, із посиланням на приписи статті 379 КАС України, просив суд замінити стягувача у виконавчому проваджені по виконанню виконавчого напису №248 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Кредобанк заборгованості, що виникла по Договору надання споживчого кредиту №101249 від 15.09.2014, договору відступлення права вимоги, укладеного 10.08.2018 між АТ Фідобанк, та ПАТ Кредобанк, додатковою угодою №1 до договору відступлення права вимоги від 10.08.2018 з відповідними додатками, боржником за якими є ОСОБА_1 , з Акціонерного товариства Кредобанк (), його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Приватні Інвестиції (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, ).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Приватні Інвестиції про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в правовідносинах, які виникли внаслідок вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису (стягувача за яким просить замінити заявник), відсутній суб`єкт владних повноважень, ці правовідносини мають виключно приватноправовий характер.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" подало апеляційну скаргу. В якій просило ухвалу суду першої інстанції скасувати, змінити стягувача у виконавчому проваджені по виконанню виконавчого напису №248 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Кредобанк заборгованості, що виникла по Договору надання споживчого кредиту №101249 від 15.09.2014

В апеляційній скарзі зазначено, що відбувся перехід прав та обов`язків як кредитора від АТ «Кредобанк» до ТОВ «Приватні інвестиції» (правонаступник стягувача), а отже фактично наявні підстави для процесуального правонаступництва, адже без зміни стягувача у відкритому виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, задоволення вимог нового кредитора в межах виконавчого провадження виявляється неможливим.

Іншого способу здійснення правонаступництва у відкритому виконавчому провадженні , ніж шляхом звернення заінтересованої особи до суду із відповідною заявою, чинним законодавством не передбачено.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Положеннями частини п`ятої статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, законодавцем закріплено право заінтересованих осіб, а також виконавця за заявою сторони на звернення до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, положення ч. 2 ст. 74 даного Закону передбачають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів ЗУ «Про виконавче провадження» покладено саме на адміністративні суди, а отже питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16.01.2019 року у справі № 826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у постановах від 22.07.2019 року у справі № 822/1659/18 та від 26.02.2020 року у справі № 826/7981/17.

Відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З урахуванням наведених законодавчих приписів виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» заміна належного кредитора в якому проводиться згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.379 КАС України за заявою заінтересованої сторони, якою може бути правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, процесуальне правонаступництво на стадії примусового виконання виконавчого напису нотаріуса узгоджується з нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до виконавчої служби, сторони виконавчого провадження, а також заінтересовані особи відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, мають звернутися до суду з письмовою заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вирішення такого спору належить до виключної компетенції адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №200/6545/20-а, де колегією суддів Касаційного адміністративного суду зроблено висновок, що вимоги про заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса підлягають задоволенню після відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України. Європейський суд з прав людини у рішенні від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України» зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування.

У рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив, що вимоги до «якості» закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи «доброго врядування» і «належної адміністрації».

Таким судом, у розумінні положень КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» є саме адміністративний суд. Розгляд такої заяви за правилами цивільного чи господарського судочинства матиме своїм наслідком порушення права особи на розгляд його заяви належним судом, адже, як вже було підкреслено вище, до компетенції відповідних судів віднесено виключно розгляд питань, пов`язаних з виконанням саме їх рішень.

Отже, з урахуванням наведеного, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну стягувана у виконавчому провадженні, з підстав неналежності її вирішення у порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції не врахував наведені вище положення норм матеріального та процесуального права, що мало своїм наслідком неправильне вирішення даної справи.

З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, що привело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження та прийняти нову постанову про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст.139 КАС України сплачений заявником апеляційної скарги судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому проваджені по виконанню виконавчого напису №248 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Кредобанк заборгованості, що виникла по Договору надання споживчого кредиту №101249 від 15.09.2014, договору відступлення права вимоги, укладеного 10.08.2018 між АТ Фідобанк, та ПАТ Кредобанк, додатковою угодою №1 до договору відступлення права вимоги від 10.08.2018 з відповідними додатками, боржником за якими є ОСОБА_1 , з Акціонерного товариства Кредобанк (), його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Приватні Інвестиції (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова