Справа № 640/789/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2023 року

м. Київ

справа №640/789/22

адміністративне провадження №К/990/1465/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 640/789/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, Київської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження (далі - відповідач 1), Київської обласної прокуратури (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, від 25 листопада 2021 року №6дп-21 про притягнення прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури №881 к від 09 грудня 2021 року, яким до прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року залучено Офіс Генерального прокурора до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, від 25 листопада 2021 року №6дп-21, про притягнення прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Київської обласної прокуратури № 881 к від 09 грудня 2021 року, яким до прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження подано касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення судового рішення не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20 грудня 2021 року у справі № 760/6080/19, від 04 березня 2019 року у справі № 9901/5/19, від 12 липня 20148 року у справі № 9901/565/18, від 19 липня 2018 року у справі № 9901/554/18, від 11 лютого 2019 року у справі № 9901/914/18, від 22 лютого 2018 року у справі № 800/505/17, від 05 березня 2018 року у справі № 800/581/17.

Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Так, у справі № 760/6080/19 спірні правовідносини виникли в межах кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та ОСОБА_3 , раніше судимого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Натомість у цій справі спірні правовідносини стосувалися рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження та наказу Київської обласної прокуратури щодо притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани.

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що у зв`язку зі зміною територіальної юрисдикції окружних прокуратур Київської області керівником Обухівської окружної прокуратури Київської області прийнято постанову про зміну групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні від 18 травня 2021 року, якою, змінено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні та Старшим прокурором групи призначено прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Гайдука М.В. Тому, враховуючи обставини відсутності у позивача повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000665, зважаючи на відсутність відповідного рішення керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області про включення позивача до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, правові підстави участі позивача у судовому засіданні 23 березня 2021 року, а також вчинення дій у кримінальному провадженні №0000665, на думку судів попередніх інстанцій, були відсутні.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що дисциплінарне провадження стосовно позивача здійснено кадровою комісією поза межами строків, встановлених пунктом 2 розд. III Порядку розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, затвердженого наказом Генерального прокурора від 04 листопада 2019 року № 266, оскільки дисциплінарна скарга суддів надійшла 10 червня 2021 року до кадрової комісії, 08 липня 2021 року строк перевірки у дисциплінарному провадженні продовжено до 19 серпня 2021 року, а висновок про наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача складено за результатами перевірки, членом кадрової комісії лише 10 вересня 2021 року, при цьому, висновок розглянуто та прийнято рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення 25 листопада 2021 року.

Отже, підстави, предмет позову й фактичні обставин справи № 760/6080/19 є відмінними від тієї, що маємо у цій справі.

Тому наведена скаржником постанова ухвалена за інших фактичних обставин справи, установлених судами, а також врегульовуються іншими нормами матеріального права, а тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 760/6080/19 є безпідставними.

Разом з тим, скаржник посилаючись на постанови Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 9901/5/19, від 12 липня 20148 року у справі № 9901/565/18, від 19 липня 2018 року у справі № 9901/554/18, від 11 лютого 2019 року у справі № 9901/914/18, від 22 лютого 2018 року у справі № 800/505/17, від 05 березня 2018 року у справі № 800/581/17 не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справі за подібними відносинами із цією справою.

Не зазначено скаржником і норми матеріального права, яку, на думку скаржника, неправильно застосовано судами та висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду.

Натомість скаржником процитовано витяги із вказаних постанов, що не є належним обґрунтуванням пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновком суду першої та апеляційної інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 640/789/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, Київської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування рішення та наказу - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

А.Г. Загороднюк

Судді Верховного Суду