Справа № 629/3776/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 р. Справа № 629/3776/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 01.02.22 по справі № 629/3776/21

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про стягення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській, в якому просив суд зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" списати кошти в розмірі 41816,68 грн. з рахунків відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, який є державним органом, на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправною діяльністю, а списані кошти з рахунків вище вказаного державного органу сплатити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення суми. Роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, яка перешкоджає подальшому розгляду справи та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є суб`єктом владних повноважень, якому державою покладено обов`язок нараховувати, здійснювати перерахунки та виплачувати пенсії. Ціна позову в розмірі 41816 грн 68 коп - це сума заборгованості ГУ ПФУ перед ОСОБА_1 відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року, тобто це не моральна шкода, як вирішив суд першої інстанції, а шкода, заподіяна суб`єктом владних повноважень через невиконання рішення суду. Оскільки ГУПФУ відмовляється сплатити заборгованість по пенсії відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року, на чому наполягає позивач, то це є публічно-правовий спір.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу призначено до розгяду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з урахуванням поданої до Харківського окружного адміністративного суду заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, шкоду у розмірі 41816 грн 68 коп, заподіяну ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ та в жовтні 1997 року був звільнений за станом здоров`я, проте, відповідачі безпідставно здійснювали виплату пенсії без урахуванням усіх її складових, а саме надбавки у розмірі 50 %.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року по справі № 629/2998/13-а визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату заявнику ОСОБА_1 пенсії з урахуванням всіх надбавок, починаючи з 14 червня 2010 року. На підставі вказаної постанови Лозівським міськрайонним судом Харківської області 10.08.2015 видано виконавчий лист № 629/2998/13-а.

Позивач зазначає, що в березні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перераховано на його особистий рахунок в АТ "Ощадбанк" суму заборгованості в розмірі 15823, 30 грн на виконання рішення суду, водночас він вважає, що заборгованість виплачена не в повному обсязі та навівши в позовній заяві власні розрахунки, вважає, що заявлена ним в позові сума 41816,68 грн є сумою заборгованості Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перед ОСОБА_1 відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року по справі № 629/2998/13-а.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 41816 грн 68 коп. Інших вимог щодо вирішення публічно-правового спору, передбачених п.1- 4 ст. 5 КАС України, позивачем не заявлено. Відсутність вимоги вирішити публічно-правовий спір унеможливлює розгляд вимог про стягнення шкоди в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення шкоди не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України, передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Припис закріплений у пункті 1 частини першої статті 19 КАС України встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну "публічно-владні управлінські функції", то у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України термін "публічно-" означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття "владні" полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрями діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності розгляду справи за правилами цивільного судочинства з підстав того, що позивачем заявлено виключно вимоги про відшкодування шкоди з суб`єкта владних повноважень без одночасного заявлення вимоги про визнання протиправними дій (рішень, бездіяльності) останнього, однак суд не погоджується з цими висновком з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року по справі № 629/2998/13-а визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату заявнику ОСОБА_1 пенсії з урахуванням всіх надбавок, починаючи з 14 червня 2010 року. На підставі вказаної постанови Лозівським міськрайонним судом Харківської області 10.08.2015 видано виконавчий лист № 629/2998/13-а.

Учасниками справи не заперечується, що в березні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перераховано на його особистий рахунок в АТ "Ощадбанк" суму заборгованості в розмірі 15823, 30 грн на виконання рішення суду, водночас позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено неправильні розрахунки суми заборгованості, що має бути виплачена на виконання рішення суду внаслідок неврахування окремих видів його грошового забезпечення під час проведення розрахунку.

Також встановленим є той факт, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію, що призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з статтею 49 вказаного Закону пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом ПФУ.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

З позовних вимог у цій справі убачається, що позивач по суті просить стягнути, зокрема, недоотриману пенсію в розмірі 41816 грн 68 коп, що є, на думку позивача, сумою заборгованості ГУ ПФУ перед ОСОБА_1 відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року та від 04 березня 2020 року (справи №№ 750/1668/17 та 757/63985/16).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахував, що спір стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція за тотожних спірних правовідносин висловлена Верховним Судом у справі № 340/2133/19 (постанова від 29.05.2020) .

Водночас під час розгляду цієї справи необхідно враховувати наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №638/14694/18 як на підставу розгляду цього спору в порядку цивільного судочинства колегія суддів відхиляє, адже обставини у цих справах не є релевантними.

Так, у справі №638/14694/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спір за позовом Прокурора в інтересах держави в особі Укртрансбезпеки до фізичної особи про стягнення з нього плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін), оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

Водночас в цій справі спір стосується стягнення недоотриманої суми пенсії з органу Пенсійного фонду (які позивач у позовній заяві визначає як відшкодування шкоди), отже спір має іншу правову природу, до врегулювання якого вищенаведені висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №638/14694/18 не є застосованими.

Щодо посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №263/5125/18, то колегія суддів звертає увагу на те, що спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Схожі за своєю суттю висновки та підходи до вирішення питання юрисдикції застосувала Велика Палата Верховного Суду в справах №757/63985/16 (постанова від 4 березня 2020 року), №520/17342/18 (постанова від 9 лютого 2021 року), №686/23445/17 (постанова від 5 червня 2019 року).

За таких обставин судова колегія констатує, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, вирішивши, що розгляд цієї справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія судів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали від 01.02.2022 порушено норми процесуального права, а відтак, відповідно до ч.3 ст.312, ст.320 КАС України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 по справі № 629/3776/21 скасувати.

Справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко