Справа № 380/15129/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.01.2023 (вх. №2241), просить звільнити з військової служби НОМЕР_1 та виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.03.2022 №76 його зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 . Законом України від 20.09.2022 №2599-ІХ внесено зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає підстави звільнення з військової служби. Зокрема, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої вказаної статті звільнення з військової служби передбачено у разі наявності у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Вказане зумовило звернення позивача до відповідача із рапортами про звільнення з військової служби у зв`язку із наявністю у нього трьох неповнолітніх дітей. За результатами розгляду рапортів відповідачем не прийнято жодного рішення. Вказане зумовило звернення до суду.

Ухвалою від 28.10.2022 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Одночасно з позовною заявою позивачем 26.10.2022 (вх. №67836) подано заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 28.10.2022 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Ухвалою від 11.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 06.12.2022.

Копію даної ухвали та позовну заяву з копіями доданими до позовної заяви документів надіслано 16.11.2022 на офіційну електронну пошту відповідача.

Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

У відповідності до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України судом вирішено справу на підставі наявних у ній доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 01.12.2022 (вх. №75292) подано відзив на позовну заяву.

Судове засідання, призначене на 06.12.2022, відкладено на 20.12.2022 у зв`язку неявкою позивача.

Позивачем 15.12.2022 (вх. №78527) подано відповідь на відзив.

Судове засідання, призначене на 20.12.2022, відкладено на 10.01.2023 за відповідним клопотанням від 20.12.2022 (вх. №20344ел).

Позивачем 10.01.2023 (вх. № 2241) подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив задовольнити позов до в/ч НОМЕР_1 щодо його звільнення з військової служби та виключити зі списків складу військової частини, інші позовні вимоги залишити без розгляду, виключивши з числа відповідачів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_2 ) Сухопутних військ Збройних Сил України.

Позивачем 10.01.2023 (вх. №2242) долучено до матеріалів справи рішення Виконавчого комітету Бориславської міської ради від 17.11.2022 №233.

В судому засіданні 10.01.2023 суд заслухав вступну промову позивача, дослідив докази та перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 11.03.2022 призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_3 , що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за призовом під час загальної мобілізації на особливий період» від 11.03.2022 №77 (далі наказ від 11.03.2022 №77).

ОСОБА_1 з 15.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується наказом командира в/ч НОМЕР_4 від 15.03.2022 №76 та довідкою від 25.01.2022 № 6223.

ОСОБА_1 01.10.2022 вперше звернувся до командира в/ч НОМЕР_4 із рапортом про звільнення з військової служби з підстав, передбачених абзацом 13 пункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивачем 09.11.2022 повторно подано рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років. До вказаного рапорту долучено свідоцтва про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (серія НОМЕР_5 ); ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_6 ); ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_7 ).

Станом як на дату звернення позивача до суду з даною позовною заявою, так і на дату винесення рішення, відсутня відповідь відповідача за результатами розгляду вказаних рапортів.

Оскільки відповідачем по суті поставлених у рапортах питання не вирішено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (далі Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022) з 21 листопада строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 (далі Указ № 69/2022) оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232.

Частиною 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент зарахування та проходження позивачем військової служби) передбачалося, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

під час воєнного стану:

а) за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

01.10.2022 набрали чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 2599-ІХ (далі Закон 2599-ІХ) до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, яким передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Тобто, внесеними Законом № 2599-IX змінами до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ доповнено підстави звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану.

Судом встановлено, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей.

Всі діти позивача, в тому числі і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи дитиною від першого шлюбу, проживають та перебувають на утриманні позивача, що підтверджується актом про фактичне проживання особи від 12.10.2022, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.10.2022 №9, актом обстеження умов проживання від 27.10.2022 та рішенням Виконавчого комітету Бориславської міської ради «Про надання висновку до суду про визначення місця проживання дитини» від 17.11.2022 №233, відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність на утриманні у позивача трьох дітей віком до 18 років зумовлює право позивача як військовослужбовця, який проходить службу під дії воєнного стану, на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ, яке виникло з 01.10.2022.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно до пункту 225 Розділу XII «Звільнення з військової служби» Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється, зокрема під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до пункту 233 Розділу XII «Звільнення з військової служби» Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція № 170), визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України .

Згідно з пунктом 12.1 розділу XII вказаної Інструкції звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення № 1153/2008.

Абзацом 2 пункту 14.10 Інструкції № 170 визначено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачений перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема, відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Системний аналіз вищенаведених положень нормативно-правових актів свідчить, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Судом встановлено, після внесення змін до статті 26 Закону № 2232-ХІІ шляхом доповнення підстав звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії військового стану, яка безпосередньо стосувалася ОСОБА_1 , позивачем подавалися рапорти про звільнення.

Так, позивачем подано на ім`я командира в/ч НОМЕР_8 через Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (в/ч НОМЕР_2 ) СВ Збройних Сил України рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із перебуванням на його утримані трьох неповнолітніх дітей від 09.11.2022, надісланий до в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією накладної про відправлення 11.11.2022, наявною в матеріалах даної справи.

До вказаного рапорту долучено свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; довідку про не позбавлення батьківських прав, акт обстеження умов проживання від 27.10.2022, акт про фактичне проживання особи; акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, рапорти від 06.10.2022 та від 20.10.2022.

Матеріали справи містять копії вказаних документів.

Натомість, матеріали справи не містять жодних про результати розгляду рапорту позивача від 09.11.2022 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку із перебуванням на його утримані трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаного обов`язку не виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка призвела до звернення позивача з даним позовом, суд дійшов висновку, що в/ч НОМЕР_1 допустило бездіяльність, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому позов є обґрунтованим підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану, з військової служби згідно з рапортом від 09.11.2022 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 )до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) прийняти рішення відповідно до положень чинного законодавства України про звільнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) з військової служби згідно з рапортом від 09.11.2022 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, за сімейними обставинами у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома