Справа № 340/1144/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2023 року м. Дніпросправа № 340/1144/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Кіровоградської обласної прокуратури

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року (суддя Дегтярьова С.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської обласної прокуратури

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу керівника Кіровоградської обласної прокуратури № 97к від 29.04.2020; зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат; стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2020 по день фактичного розрахунку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу керівника Кіровоградської обласної прокуратури № 97к від 29 квітня 2020 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

За висновком суду першої інстанції, на день ухвалення даного рішення, позивач не є звільненим, а навпаки є поновленим на посаді та в повному обсязі отримав компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підстави для виплати вихідної допомоги при звільнені відсутні, натомість факт допущення бездіяльності з боку роботодавця, що полягає у невиплаті вихідної допомоги при звільненні, яка повинна була бути здійснена не пізніше наступного після звільнення дня, суд оцінює як протиправну бездіяльність, допущену роботодавцем при звільненні ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги. Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звільнений з органів прокуратури відповідно до наказу прокуратури Кіровоградської області № 97к від 29.04.2020 на підставі рішення кадрової комісії № 347 від 02.04.2020 про неуспішне проходження атестації.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем не здійснено повний та належний розрахунок при звільненні, а саме не здійснено нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпПУ, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з правових позицій Верховного Суду, викладених у подібних спорах, зокрема, у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/3778/20.

Так, згідно з сталою практикою суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, ч. 5 ст. 51 Закону № 1697-VII та ч. 4 ст. 40 КЗпП України передбачено виключний перелік випадків, коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Також у постанові від 22 липня 2021 року (справа № 300/2000/20) Верховний Суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 44 КЗпП, оскільки особу було звільнено на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову у вказаній частині, суд першої інстанції вірно врахував актуальну практику Верховного Суду, а тому доводи відповідача про неправильне застосування судом першої положень статті 44 КЗпП у співставленні з положеннями пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII у контексті спірних правовідносин не можуть бути підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Одночасно колегія суддів не погоджується й з доводами позивача, що суд першої інстанції, встановивши порушення його права в частині неотримання вихідної допомоги при звільненні, необґрунтовано відмовив у її стягненні.

В контексті спірних правовідносин суд першої інстанції вірно встановив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі № 340/1856/20, визнано протиправними та скасовано рішення Другої кадрової комісії № 347 від 09.04.2020 та наказ прокуратури Кіровоградської області № 97к від 29.04.2020, поновлено ОСОБА_1 з 01.05.2020 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань в Кіровоградській області, стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2020 по 06.01.2021 в сумі 185095,53 грн., з яких 22731,03 грн. звернуто до негайного виконання.

Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року змінено, викладено пункт четвертий його резолютивної частини у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Прокуратури Кіровоградської області з 01 травня 2020 року».

При цьому матеріалами справи підтверджується, що 07.10.2021 відповідачем в повному обсязі виконане судове рішення у справі № 340/1856/20, у тому числі сплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 149001,90 грн.

За аналогічних обставин у справі № 280/880/21 Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року звернув увагу судів нижчих інстанцій про передчасність висновків суду щодо наявності права у позивача на отримання вихідної допомоги, оскільки за вказаних обставин наявне одночасно застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку.

Також суд касаційної інстанції послався на правовий висновок щодо неможливості одночасного застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, викладений у постанові Верховного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 686/20491/18.

Суд апеляційної інстанції дослідив, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.08.2020 у справі № 686/20491/18, за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення вихідної допомоги при звільненні та, як наслідок, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Кіровоградської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року в адміністративній справі № 340/1144/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 19 січня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 19 січня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова