Справа № 320/6402/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Київ № 320/6402/22

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Панової Г.В. при секретарі судового засідання Повх І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача Потапенко С.А.,

від відповідача не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Рокитнянської селищної ради

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Рокитнянської селищної ради в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Постійної комісії Рокитнянської селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології від 11.02.2022 року, оформлене протоколом № 14 (п. 125) від 11.02.2022 року, в частині невинесення заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області;

- визнати протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради, яка полягала у не розгляді на своєму пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області;

- зобов`язати Рокитнянську селищну раду розглянути на своєму пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 01.02.2022 року ВХ. № 03-12-240 та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області, згідно поданої заяви від 01.02.2022 року ВХ. № 03-12-240 та наявних в ній графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування даної земельної ділянки.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24.12.2021 по справі № 357/899/21 за ОСОБА_1 , як колишнім членом колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» визнано право на земельну часту (пай) в землях колективної власності КСП «Колос» с. Житні Гори в розмірі 3,13 умовних кадастрових гектарів за рахунок вільних земель на території Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області.

Позивач зазначила, що вона звернулася до Рокитнянської селищної ради із заявою щодо надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшим відведенням її у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3,00 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району, однак постійною комісією Рокитнянської селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології без розгляду вказаної заяви на сесії ради відмовлено їй у задоволенні заяви, оскільки бажана до отримання земельна ділянка відноситься до умовної прибережної захисної смуги та не є землями сільськогосподарського призначення.

На думку позивача такі дії відповідача є неправомірними та порушують її права на отримання земельної ділянки, а рішення Постійної комісії Рокитнянської селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології від 11.02.2022 року, оформлене протоколом № 14 (п. 125) від 11.02.2022 року, в частині невинесення заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області є таким що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що заява позивача була розглянута на засіданні постійної комісії селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології 11.02.2022. Постійною комісією рекомендована не виносити звернення позивача на розгляд сесії Рокитнянської селищної ради, оскільки земельна ділянка, схема якої додавалася до заяви позивача згідно Публічної кадастрової карти відноситься до умовної прибережної захисної смуги та не є землями сільськогосподарського призначення. Рішення постійної комісії оформлене протоколом № 14 від 11.02.2022.

Водночас, відповідач зауважив, що згідно із приписами статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

При цьому, зазначив, що нормою ст. 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Додатково відповідач зазначив, що відповідно до вимог статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають, зокрема, проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Аналогічні приписи відображені і в Положенні про постійні комісії Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області.

На думку відповідача, постійно діючі при відповідній раді комісії не є самостійними суб`єктами владних повноважень, оскільки утворюються і діють в межах компетенції відповідної ради в числі депутатів, що входять до її складу.

Листом від 22.02.2022 № 03-12-495 позивачу повідомлено, що постійною комісією рекомендовано (а не вирішено) не виносити звернення на розгляд сесії, тобто з результатами розгляду заяви позивача прийнято не рішення, а рекомендацію.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача подала до суду відповідь на відзив, у якій вказала що саме постійна комісія вирішила не виносити заяву ОСОБА_1 від 01.02.2022 № 03-12-240 на розгляд сесії Рокитнянської селищної ради, а отже це не висновки і рекомендації, а рішення, яке оформлене протоколом №14 (п.125) від 11.02.2022 та має статус юридичного документу. При цьому, позивач наголосила, що у відповідності до приписів п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.12, 122 Земельного кодексу та ст. Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) розпорядження землями (земельними ділянками) комунальної власності відповідних територіальних громад віднесено до виключної компетенції сесій сільських, селищних, міських рад.

Стосовно доводів відповідача про те, що спірна земельна ділянка віднесена до земель водного фонду позивач зазначила, що опція «умовна прибережна захисна смуга», яка відображається в «аналітичних шарах» Публічної кадастрової карти навколо річки Рокита, поруч із земельною ділянкою площею 3,00 га, за рахунок якої вона планує виділити в натурі земельну частку (пай), не має офіційного правового статусу, та не містить відомостей про чіткі межі прибережної захисної смуги, на підставі яких можна дійти висновку про те, що спірна земельна ділянка або її частина входить до прибережної захисної смуги р. Рокита. Тому посилання на це відповідача є безпідставним. Крім того, з листа Регіонального офісу водних ресурсів річки Рось від 10.01.2022 року № 22/02.1 слідує, що річка Рокита належить до басейну річки Рось, вона є правою притокою першого порядку і згідно «Схеми комплексного використання і охорони водних ресурсів басейна річки Рось», розробленого інститутом «Укрводпроект» 1993 у році. Річка Рокита має площу водозабору 142 км2, а тому відповідно до ч. 2 ст. 60 ЗК України належить до малих річок з шириною прибережної захисної смуги - 25 метрів.

Спірна земельна ділянка розташована на відстані більше ніж 25 метрів від урізу води річки Рокита, а тому не знаходиться в її прибережній захисній смузі, а відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Це також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.07.2022 року № 29-10-0.222-2944/2-22 спірна земельна ділянка відноситься до комунальної власності Рокитнянської селищної територіальної громади та відповідно до державної статистичної звітності з кількісного обліку земель угіддя вказаної території - сіножаті.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 суд відклав підготовче засідання у справі на 25.10.2022.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 28.11.2022.

Судове засідання, призначене у справі на 28.11.2022 знято з розгляду, наступне судове засідання призначене у справі на 12.01.2023.

У судове засідання, призначене у справі на 12.01.2023 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та просив його задовольнити.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. У матеріалах справи наявна заява Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 15.11.2022 про розгляд справи за відсутності представників відповідача.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24.12.2021 у справі №357/899/21 за позовом ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, Приватної Агрофірми «Колос» про визнання права на земельну частку (пай) позов задоволено. Визнано за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) у землях колективної власності колишнього сільськогосподарського підприємства «Колос» с. Житні Гори Білоцерківського (раніше Рокитнянського) району Київської області на території Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області в розмірі 3,13 умовних кадастрових гектарів. Згідно відмітки на вказаному рішенні останнє набрало законної сили 28.01.2022.

У лютому 2022 року позивач звернулася до Рокитнянської селищної ради із клопотанням щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 3.00 га, яка розташована на території Житньогірської сільської ради Білоцерківського (колишнього Рокитнянського) району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як власнику земельної частки (паю) відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24.12.2021 року по справі № 375/899/21. До вказаного клопотання позивачем долучено копію паспорта, ідентифікаційного номера, схему розташування земельної ділянки та копію рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24.12.2021.

Розглянувши заяву позивача від 01.02.2022 (вх.03-12-240 від 01.02.2022) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 3.00 га, яка розташована на території Житньогірської сільської ради Білоцерківського (колишнього Рокитнянського) району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як власнику земельної частки (паю) відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24.12.2021 року по справі № 375/899/21, враховуючи висновки та рекомендації постійної комісії селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології від 11.02.2022 року Рокитнянська селищна радам листом від 22.02.2022 № 03-12-495 повідомила, що після вивчення заяви, комісією рекомендовано не виносити звернення на розгляд сесії Рокитнянської селищної ради (не набрало потрібної кількості голосів), оскільки земельна ділянка, схема якої додається до звернення згідно Публічної кадастрової карти відноситься до умовної Прибережної захисної смуги, та не є землями сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п.1 ст. 578 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятими лісами.

Згідно із відомостями протоколу № 14 постійної комісії з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології пунктом 125 слухали про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3,00 га, за межами населеного пункту с. Житні Гори згідно рішення Рокитнянського районного суду від 24.12.2021 року. Вирішено дане питання не виносити на сесію Рокитнянської селищної ради. Спеціалістам відділу земельних відносин та екології селищної ради надати відповідь заявнику.

Позивач, вважаючи рішення постійної комісії з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології, яке оформлене протоколом протиправним та протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради щодо належного розгляду клопотання позивача, з метою захисту свого права на земельну частку (пай), звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Частинами 1-5, 7, 8, 10, 11 статті 25 ЗК України встановлено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.

Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд).

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

При обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які перебували у постійному користуванні державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, за винятком земель, що залишаються у державній та комунальній власності. Загальний розмір обчисленої для приватизації площі сільськогосподарських угідь поділяється на загальну кількість осіб, зазначених у частині першій цієї статті.

Вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними.

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно із пунктом ґ) частини 1 статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із частинами 1, 2, пункту б) частини 3, частини 4 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

-для ведення фермерського господарства-в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

-для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

-для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

-для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

-для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначені Законом України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», (далі Закон № 899-IV).

Відповідно до абзацу 1 частини статті 1 цього Закону, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Приписами статті 2 закону № 889-VІ обумовлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 3 Закону № 899-IV передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Стаття 5 Закону № 899-IV встановлює повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а саме:

сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

- розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;

- приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

- уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

- уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

- укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

- сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

- надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

- розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

- організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом;

- оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Згідно із статтею 7 Закону № 899-IV, проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється суб`єктами господарювання, які мають у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом.

У проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), а також земельних ділянок, що передаються у комунальну власність, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні.

У разі необхідності в проектах землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю).

Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) зберігається у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель.

Відповідно до статті 9 Закону № 899-IV, розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель.

Узагальнюючи зміст наведених правових норм Земельного кодексу України та Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд дійшов висновку, що особи набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом; підставою для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради за заявою власника, поданої ним до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості); сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Нормами частини першої статті 11 Закону №899-ІV обумовлено, що встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до приписів частини 1, 2 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Пунктом 7 вказаної статті обумовлено, що винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Закон України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі по тексту Закон № 858-IV) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

За визначенням статті 1 Закону України 858-IV землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил; проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Статтею 19 Закону № 858-IV передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать:

а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності;

б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно зі статтею 22 Закону № 858-IV землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації);

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Приписами частини другої статті 25 Закону № 858-ІV обумовлено, що видами документації із землеустрою є, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 49-1 Закону № 858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляються з метою формування земельних ділянок сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), а також земельних ділянок, що передаються з колективної у комунальну власність.

У разі необхідності в проектах землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю).

Проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до статті 55 Закону № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами першою, п`ятою статті 46 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

В порядку підготовки до розгляду заяви ОСОБА_1 на сесії ради та на виконання Регламенту Рокитнянської селищної ради, заяву позивача було розглянуто на засіданні профільної комісії 11.02.2022, про що свідчить витяг з протоколу №14.

Листом від 22.02.2022 № 03-12-495 позивачу повідомлено, що після вивчення заяви, комісією рекомендовано не виносити звернення на розгляд сесії Рокитнянської селищної ради (не набрало потрібної кількості голосів), оскільки земельна ділянка, схема якої додається до звернення згідно Публічної кадастрової карти відноситься до умовної Прибережної захисної смуги, та не є землями сільськогосподарського призначення.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Аналіз цих законодавчих норм свідчить, що органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності КПС чи за рахунок земель запасу чи резервного фонду комунальної власності та щодо надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

Суд зазначає, що у даній справі відповідач за наслідками розгляду заяви позивача в силу вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про землеустрій» був зобов`язаний прийняти відповідне управлінське рішення, передбачене приписами законодавства, у той час як відповідач протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Суд вважає, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості чи відмову у його наданні, свідчить про те, що Рокитнянська селищна рада не прийняла жодного рішення з числа тих, які орган місцевого самоврядування повинен був прийняти за законом.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано та не доведено правомірність та законність своїх дій при розгляді заяви позивача. Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Рокитнянської селищної ради, яка полягала у не розгляді на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасувати рішення Постійної комісії Рокитнянської селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології від 11.02.2022 року, оформлене протоколом № 14 (п. 125) від 11.02.2022 року, в частині невинесення заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області, з огляду на наступне.

Частинами першою, четвертою, десятою, одинадцятою, чотирнадцятою, п`ятнадцятою статті 47 Закону № 280/97-ВР передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.

Постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою, з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.

Рішенням Рокитнянської селищної ради від 10.12.2020 №14 затверджено Регламент Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області восьмого скликання, відповідно до частини першої статті 22 якого відповідно до компетенції, визначеної Положенням про постійні комісії ради, постійні комісії, зокрема розглядають на своїх засіданнях та готують висновки та рекомендації по проектам нормативних та інших юридичних актів селищної ради, незалежно від суб`єкту їх внесення.

Приписами частини 1 статті 28 Регламенту обумовлено, що кожне засідання комісії оформляється протоколом, який складає секретар комісії чи в окремих випадках, відповідальний працівник апарату ради.

Рішенням Рокитнянської селищної ради від 10.12.2020 № 15-02-VIII затверджено Положення про постійні комісії Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області восьмого скликання (далі - Положення), яким постійну комісію селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології за дорученням ради або за власною ініціативою мають повноваження, зокрема, готувати і вносити на розгляд ради проекти рішень та інші пропозиції з питань земельних ресурсів попередньо розглядати землевпорядну документацію.

Згідно з пунктом 3.12 вказаного Положення, за результатами вивчення і розгляду питань постійна комісія готує висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії оформляються протокольно та приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови та секретарем комісії.

Відтак, суд зауважує, що постійною комісією селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології не було прийнято рішення як індивідуального акта , який породжує чи змінює права та обов`язки позивача. Так, згідно відомостей витягу з протоколу № 14 комісією було прийнято рекомендацію.

Пунктом 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства Україн обумовлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, зважуючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження селищної ради у процедурі надання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суд вважає, що законодавством не передбачено оскарження рекомендації комісії, оскільки така не створює правових наслідків для позивача. Водночас, такі правові наслідки для позивача створила бездіяльність Рокитнянської селищної ради щодо не розгляду на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області.

З огляду на що суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги позивача.

Щодо посилання позивача на практику Верховного Суду викладену у постановах від 26.04.2021 у справі № 640/8471/19 суд зазначає, що у вказаних постановах постійними комісіями було прийнято рішення, які створювати правові наслідки для позивача та/або породжували зміну певних обов`язків для сторін, відтак вказані висновки не підлягають до врахування у даних правовідносинах.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути на своєму пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 01.02.2022 року ВХ. № 03-12-240 та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області, згідно поданої заяви від 01.02.2022 року ВХ. № 03-12-240 та наявних в ній графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування даної земельної ділянки, слід зазначити наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На думку суду, належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області, згідно поданої заяви від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 та наявних в ній графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування даної земельної ділянки та прийняти відповідне рішення у порядку визначеному законодавством.

При цьому, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області, згідно поданої заяви від 01.02.2022 року ВХ. № 03-12-240 та наявних в ній графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування даної земельної ділянки, оскільки відповідачем Рокитнянською селищною радою не було винесено на засідання сесії Рокитнянської селищної ради заяви ОСОБА_1 та не було надано правової оцінки обставинам наявності чи відсутності підстав для надання дозволу на розробку технічної документації, тобто не розглянуто по суті заяву позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано та не доведено правомірність та законність своїх дій та рішення при розгляді клопотання позивача, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що під час звернення позивача до суду ним було сплачено судовий збір у розмірі 2977,20 грн. за три вимоги немайнового характеру, відтак з огляду на часткове задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що сума судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради, яка полягала у не розгляді на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області.

Зобов`язати Рокитнянську селищну раду розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту с. Житні Гори Білоцерківського району (колишнього Рокитнянського) Київської області, згідно поданої заяви від 01.02.2022 року вх. № 03-12-240 та наявних в ній графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування даної земельної ділянки та прийняти відповідне рішення у порядку визначеному законодавством.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Рокитнянської селищної ради (ідентифікаційний код 04358997; місцезнаходження: 09601, Київська область, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 2) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 18 січня 2023 р.