Справа № 946/7418/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 946/7418/21

Головуючий в 1 інстанції: Адамов А.С.

Дата і місце ухвалення 02.06.2022р., м. Ізмаїл

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Домусчі С.Д.
судді Турецької І.О.
за участю секретаря Вознюк Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (в подальшому замінено на Головне управління Національної поліції в Одеській області), в якому з урахуванням уточненого позову від 17.02.2022 року, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №940529, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; провадження по адміністративній справі відносно нього закрити, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що будь-якого порушення ним вчинено не було і мопедом він не керував, а тому підстави для притягнення його до відповідальності були відсутні.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Головне управління Національної поліції в Одеській області висловило незгоду з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог та вказало на те, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин у справі, та безпідставно не прийняв до уваги надані Головним управлінням Національної поліції в Одеській області у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення докази.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.08.2021 року інспектором ВРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції Пастиром М.М. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №940529, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно змісту вказаної постанови, позивач, 08.08.2021 року о 16.15 год. керував мопедом «Карпати» в с. Комишівка Ізмаїльського району по вул. Ізмаїльська, 125 не зареєстрованому в установленому законом порядку, чим порушив п.п. 2.9 «в» ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, посилався на те, що в даному випадку відповідачем не доведено вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим наявні підстави для її скасування та закриття провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, які справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (далі ПДР України ).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

У відповідності до п.п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування мопедом незареєстрованим у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем був наданий до суду відеозапис зі службового автомобіля співробітників поліції.

Ознайомившись з вказаним відеозаписом з відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі інспекторів патрульної поліції, судом апеляційної інстанції встановлено, що останній містить зображення, з якого вбачається, що позивач дійсно керував мопедом «Карпати» без номерного знака, тобто не зареєстрованим в установленому законом порядку, чим порушив п.п. 2.9 «в» ПДР.

Вказане повністю спростовує доводи позивача про те, що 08 серпня 2021 року близько 16 год. 15 хв. він пішки прийшов до магазину «Людмила», який розташований в с. Комишівка Ізмаїльського району, біля якого стояв припаркований мопед «Карпати», який був без номерного знаку. Вказаний відеозапис також спростовує доводи позивача про те, що він не керував мопедом, а лише роздивлявся його, стоячи біля магазину, у час, коли під`їхали співробітники поліції та почали оформляти відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши надані докази, колегія суддів встановила, що з наданих матеріалів відеофіксації вбачається порушення позивачем вимог п. 2.9 «в» ПДР, а тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови серії БАБ № 940529 від 08.08.2021 року і закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Що стосується посилань позивача та суду першої інстанції на неможливість прийняття до уваги в якості доказу відеозапис з місця події, яким зафіксовано здійснене позивачем правопорушення, оскільки в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено технічний запис, яким здійснювався зазначений відеозапис, колегія суддів зазначає наступне.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

Згідно п. 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вже зазначалось вище, частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статей 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що наданий відповідачем відеозапис з місця події в розумінні норм ст. 251 КАС України є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано здійснення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, а тому в даному випадку відсутні підстави для не прийняття вказаного доказу до уваги.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та в ході розгляду справи позивачем жодним чином не спростовані встановлені обставини щодо допущення вказаного порушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову і скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2022 року - скасувати.

Прийняти по справі нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 19.01.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: І.О. Турецька