Справа № 620/5468/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Справа № 620/5468/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень

і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (далі - Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.08.2022 № 783;

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Чернігівській області, яке викладено в листі від 04.08.2022 № 2500-0210-8/26487;

- зобов`язання Відповідачів зарахувати Позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 19.08.1986 по 29.05.1989 та з 06.11.1990 по 28.02.1997; до страхового стажу період роботи: з 07.06.1989 по 29.09.1989, з 19.08.1986 по 29.05.1989, з 06.11.1990 по 28.02.1997 та повторно розглянути заяву Позивача від 26.07.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач стверджував, що Відповідачами протиправно було йому відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки стаж роботи, якій надає йому право на пільгову пенсію, підтверджується відомостями трудової книжки.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди роботи Позивача підтверджується записами в його трудовій книжці, а також додатково відповідними первинними документами.

Водночас суд зазначив, що трудова книжка Позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, а саме відомості про підприємство, назву посади, дані про реквізити наказу про звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу Позивача.

Аналізуючи підстави, з яких Позивачу було відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах, суд вказав, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у зарахуванні відповідного періоду.

При цьому суд зауважив, що відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Разом з тим суд звернув увагу на те, що Відповідачами не надано належних і допустимих доказів того, що ПФУ зверталось до підприємства, в якому працював Позивач для підтвердження відомостей щодо спірного періоду роботи, а також доказів, які б підтверджували, що спірні записи у трудовій книжці Позивача є недійсними та недостовірними.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач - ГУ ПФУ в Чернігівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що період роботи Позивача з 06.11.1990 по 28.02.1997 не може бути зарахований до стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах через відсутність акту зустрічної перевірки первинних документів, на підставі яких видана відповідна довідка № 18/1/39 від 28.01.2022 та документів про проведення атестації.

Також Апелянт вказує, що в довідці № НБ-00284-22 від 31.01.2022 неправильно зазначено посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому, на переконання Апелянта, період роботи з 19.08.1986 по 29.05.1989 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу Позивача.

Водночас Апелянт вказує, що підприємство, яке видало довідку № НБ-00284-22 від 31.01.2022, не є правонаступником підприємства, на якому працював Позивач та яке ліквідовано.

Крім того Апелянт посилається на те, що Позивач не надав трудові договори за періоди роботи в районах Крайної Півночі.

Апелянт зазначає, що у трудовій книжці Позивача запис № 13 не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, оскільки не містить відомостей щодо наказу про прийняття на роботу, а уточнювальна довідка Позивачем не подавалася.

На думку Апелянта Позивач станом на час звернення із заявою про призначення пенсії не досяг установленого законодавством пенсійного віку.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 та від 01.12.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач є громадянином України та проживає на території Чернігівської області.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 Позивач у період з 19.08.1986 по 29.05.1989 працював в управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин «Самотлорнафта» виробничого об`єднання «Нижньовартівськнафтогаз» на посаді помічника бурильника; у період з 07.06.1989 по 29.09.1989 - в кооперативі «Моноліт» по виготовленню скульптурних експозицій та художнього оформлення; у період з 06.11.1990 по 28.02.1997 - в управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин Нафтогазодобуваючому управлінню «Сутормінськнафта» виробничого об`єднання «Ноябрськнафтогаз» на посаді помічника бурильника.

Відомості про роботу позивача у вказаний період також підтверджуються архівними довідками від 31.01.2022 № исх-НБ-00284-22 Публічного акціонерного товариства «РН-Западная-Сибирь», що знаходиться Ханти-Мансійському автономному округу Тюменської області РФ та від 28.01.2022 №18/1/39 Акціонерного товариства «Газпромнефть- Ноябрьскнефтегаз», що знаходиться в Ямало-Ненецькому автономному округу Тюменської області РФ.

26.07.2022 Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

До вказаної заяви Позивач додав копію трудової книжки НОМЕР_1 та архівні довідки від 31.01.2022 № исх-НБ-00284-22 ПАТ «РН-Западная-Сибирь» та від 28.01.2022 №18/1/39 АТ «Газпромнефть- Ноябрьскнефтегаз».

01.08.2022 пенсійним органом прийнято рішення № 83, яким Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що він не досяг відповідного пенсійного віку, а також відсутністю стажу роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У вказаному рішенні також зазначено, що період роботи Позивача з 07.06.1989 по 29.09.1989, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , не зараховано до його страхового стажу, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу; період роботи з 25.12 1997 зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 відсутній підпис власника; до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не зараховано період роботи з 06.11.1990 по 28.02.1997, оскільки відсутній акт зустрічної перевірки первинних документів, на підставі яких довідка видана.

Крім того у рішенні вказано, що заявником не надано накази про проведення атестації робочих місць, а також додатки до них. До уваги не взято довідку исх-НБ-00284-22 від 31.01.2022, оскільки в довідці неправильно зазначено посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, які були чинні на період роботи позивача, а саме безпідставне посилання на Постанову KM СРСР від 26.01.1991 №10.

04.08.2022 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 2500-0210-8/26487 Позивача повідомлено, що згідно з наданими документами його страховий стаж становить 25 років 5 місяців 26 днів, а спірні періоди не зараховано до стажу з аналогічних підстав, викладених у рішенні № 783 від 01.08.2022. Також зазначено, що періоди роботи з 19.08.1986-29.05.1989, 06.11.1990-28.02.1997 в кратності 1,5% не зараховано за відсутністю трудових договорів.

8. Позивач, вважаючи порушеним своє право на призначення пенсії на пільгових умовах, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок №18-1), Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 422 (далі - Порядок), Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029, Ханти-Мансійський автономний округ та Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області прирівняні до районів Крайньої Півночі. Відтак, місцевість, де розташовувались підприємства, на яких працював позивач, знаходиться у районі, який прирівняний до районів Крайньої Півночі.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 № 1451/11731 (далі - Порядок), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 422 та Методичними рекомендаціями.

Згідно з п. 4 Порядку № 422 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Крім того, пунктом 10 Порядку № 422 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи особи та виконання нею робіт на певній посаді, є трудова книжка.

11. Достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому основним документом, який підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 750/1717/16-а.

12. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання.

При цьому основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Разом з тим своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Тобто, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням викладеного, особа не може бути позбавлена права на зарахування періодів його роботи на пільгових умовах через відсутність підтвердження проведення атестації робочих місць.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду, від 25.03.2021 у справі № 750/3198/17.

13. Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо періодів роботи Позивача з 19.08.1986 по 29.05.1989 та з 06.11.1990 по 28.02.1997.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, вказані періоди роботи Позивача підтверджуються записами в його трудовій книжці, згідно з якою у період з 19.08.1986 по 29.05.1989 він працював в управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин «Самотлорнафта» ВО «Нижньовартівськнафтогаз» на посаді помічника бурильника, а в період з 06.11.1990 по 28.02.1997 - в управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин Нафтогазодобуваючому управлінню «Сутормінськнафта» виробничого об`єднання «Ноябрськнафтогаз» на посаді помічника бурильника.

Крім того на підтвердження вказаних періодів роботи Позивачем додатково було надано пенсійному органу відповідні архівні довідки від 31.01.2022 № исх-НБ-00284-22 та від 28.01.2022 № 18/1/39.

14. Доводи Апелянта про те, що підприємство, яке видало довідку № НБ-00284-22 від 31.01.2022, не є правонаступником підприємства, на якому працював Позивач та яке ліквідовано, судова колегія відхиляє, оскільки, як відзначалося вище, такий документ є лише додатковим архівним документом на підтвердження відповідного запису у трудовій книжці Позивача, яка у свою чергу згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Твердження Апелянта про те, що період роботи Позивача з 06.11.1990 по 28.02.1997 не може бути зарахований до стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах через відсутність акту зустрічної перевірки первинних документів, на підставі яких видана відповідна довідка № 18/1/39 від 28.01.2022 та документів про проведення атестації, судова колегія вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як було встановлено вище відповідний період роботи Позивача зазначений у його трудовій книжці, що є основним документом для підтвердження трудового стажу особи і подання в цьому випадку додаткових документів є правом, а не обов`язком Позивача.

Водночас, як вбачається з наведеного раніше, відсутність документів щодо зустрічної звірки та щодо атестації робочих місць не може ставитися у вину особи, яка працювала на відповідному підприємстві.

З аналогічних підстав судова колегія відхиляє доводи Апелянта про те, що в довідці № НБ-00284-22 від 31.01.2022 неправильно зазначено посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Доводи Апелянта про те, що Позивач не надав трудові договори за періоди роботи в районах Крайної Півночі, судова колегія також відхиляє, оскільки, згідно з приписами пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, такі документи є лише додатковими, що обов`язково мають бути надані в разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці особи. Втім у трудовій книжці Позивача зафіксовані всі спірні періоди його роботи.

15. Таким чином судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для зарахування вищезазначених періодів роботи до трудового стажу позивача із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

16. Щодо періоду роботи Позивача з 07.06.1989 по 29.09.1989.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, вказаний період роботи Позивача підтверджуються записами в його трудовій книжці, що є основним документом на підтвердження трудового стажу особи, та згідно з якою у вказаний період Позивач працював у кооперативі «Моноліт» по виготовленню скульптурних експозицій та художнього оформлення.

17. Доводи Апелянта про те, що у трудовій книжці Позивача запис № 13 не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, оскільки не містить відомостей щодо наказу про прийняття на роботу, а уточнювальна довідка Позивачем не подавалася, судова колегія зазначає, що порядок прийняття та звільнення з відповідного місця роботи було врегульовано нормами законодавства, що були чинними у відповідний період і згідно з якими, як свідчать записи у трудовій книжці Позивача, він був прийнятий на роботу та в наступному звільнений на підставі Закону про кооперації /т.1 а.с. 22/.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас працівник не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано Апелянтом, трудова книжка Позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, назву посади, дані про реквізити наказу про звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

У контексті таких доводів апеляційної скарги судова колегія відзначає, що згідно зі ст. 101 Закону № 1788-XII органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та складати акти зустрічної перевірки.

При цьому Апелянтом не надано належних і допустимих доказів того, що органи ПФУ звертались до підприємства, в якому працював Позивач для підтвердження відомостей щодо спірного періоду його роботи, та/або доказів, які б підтверджували недійсність записів його трудової книжки.

18. Аналізуючи всі доводи Апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

19. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову в цій справі.

20. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

21. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року - без змін.

23. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 17 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова