Справа № 520/8603/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. Справа № 520/8603/22

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ,03048, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ним ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. та сум індексації його грошового забезпечення за період з 16.01.2016 р. по 31.10.2017р;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату за несення ним службу у нічний час за період з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 850 годин, а саме: січень 2016 року - 32 години, лютий 2016 року - 48 годин, березень 2016 року - 48 годин, квітень 2016 року 24 години, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 50 години, липень 2016 року - 14 годин, серпень 2016 року - 0 години, вересень 2016 року - 32 годин, жовтень 2016 року - 32 години, листопад 2016 року 48 годин, грудень 2016 року - 42 годин; січень 2017 року - 16 годин, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року - 32 годин, квітень 2017 року - 32 години, травень 2017 року - 0 годин, червень 2017 року - 64 годин, липень 2017 року - 48 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 0 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 48 годин, грудень 2017 року - 40 годин; січень 2018 року - 48 годин, лютий 2018 року - 40 годин.

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 16.01.2016 р. по 31.10.2017р. з компенсацією втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати»;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.)

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він з 16.01.2016 по 18.05.2017 перебував на службі в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області, з 18.05.2017 по грудень 2021 перебував на службі в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції та отримував грошове забезпечення відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Під час проходження служби відповідачем не виплачувалась доплата за несення служби у нічний час з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. та сум індексації його грошового забезпечення за період з 16.01.2016 р. по 31.10.2017р., у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та була доставлена в електронний кабінет користувача 20.10.2022.

Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення позивача здійснювала відповідно до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, з 16.01.2016 по 18.05.2017 ОСОБА_1 перебував на службі в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області, з 18.05.2017 по грудень 2021 перебував на службі в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції. Остання займана позивачем посада - інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області, на якій позивач отримував грошове забезпечення відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Департаментом патрульної поліції позивачу не нараховувалась та не виплачувалась доплата за несення служби у нічний час в період з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. та сум індексації його грошового забезпечення за період з 16.01.2016 р. по 31.10.2017р

На адвокатський запит представника позивача від 03.12.2021, УПП в Дніпропетровській області ДПП надано відповідь - лист від 08.12.2021 № 610аз/41/19/02-2021, в якому роз`яснено, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється з листопада 2017, у зв`язку з чим підстав для виплати індексації з 06.01.2016 по 28.05.2017 відсутні. Також повідомлено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час ОСОБА_1 за період з 16.01.2016 по 28.05.2017 відсутні.

На адвокатський запит представника позивача від 03.12.2021 за вх. 1266аз УПП в Харківській області ДПП надано відповідь - лист від 30.12.2021 № 1266аз/41/14/0-2021, в якому повідомлено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відсутні, а виплата індексації грошового забезпечення здійснюється з листопада 2017, у зв`язку з чим підстав для виплати індексації з 07.11.2015 по 31.10.2017 відсутні.

В той же час, згідно наданої відповідачем Інформації щодо несення служби у нічний час співробітником УПП в Харківській області ДПП Зеленським А.В., видану за підписом начальника управління патрульної поліції в Харківській області ДПП А.Стрижак, позивачем відпрацьовано нічні зміни із наступного розрахунку в погодинній кількості: червень 2017 року - 64 годин, липень 2017 року - 48 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 0 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 48 годин, грудень 2017 року - 40 годин; січень 2018 року - 48 годин, лютий 2018 року - 40 годин.

Відпрацювання ОСОБА_1 нічного часу за періоди: січень 2016 року - 32 години, лютий 2016 року - 48 годин, березень 2016 року - 48 годин, квітень 2016 року 24 години, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 50 години, липень 2016 року - 14 годин, серпень 2016 року - 0 години, вересень 2016 року - 32 годин, жовтень 2016 року - 32 години, листопад 2016 року 48 годин, грудень 2016 року - 42 годин; січень 2017 року - 16 годин, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року - 32 годин, квітень 2017 року - 32 години, травень 2017 року - 0 годин, не заперечується відповідачем, а відтак вказані обставини не є спірними.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати доплати за несення службу у нічний час за період з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. та сум індексації його грошового забезпечення за період з 16.01.2016 р. по 31.10.2017р протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (далі Порядок №260).

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

В позовній заяві позивач зазначив, що загальна кількість годин, відпрацьованих ним у нічний час за період з 16.01.2016 року по 28.02.2018 року, складає 850 годин, тому відповідач зобов`язаний був здійснити доплату за службу у нічний час, водночас, станом на час звернення до суду вказаних виплат проведено не було.

Згідно наданої відповідачем Інформації щодо несення служби у нічний час співробітником УПП в Харківській області ДПП Зеленським А.В., видану за підписом начальника управління патрульної поліції в Харківській області ДПП А.Стрижак, позивачем відпрацьовано нічні зміни із наступного розрахунку в погодинній кількості: червень 2017 року - 64 годин, липень 2017 року - 48 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 0 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 48 годин, грудень 2017 року - 40 годин; січень 2018 року - 48 годин, лютий 2018 року - 40 годин.

Листом від 08.12.2021 № 610аз/41/19/02-2021 УПП в Дніпропетровській області надано відповідь на запит представника позивача від 03.12.2021, в якому підтверджено обставини несення інспектором Управління Зеленським А.В. служби в нічний час за період з січня 2016 по травень 2017 року, а також зазначено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час відсутні, що свідчить про непроведення вказаних виплат позивачу.

При цьому, відпрацювання ОСОБА_1 нічного часу за періоди: січень 2016 року - 32 години, лютий 2016 року - 48 годин, березень 2016 року - 48 годин, квітень 2016 року 24 години, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 50 години, липень 2016 року - 14 годин, серпень 2016 року - 0 години, вересень 2016 року - 32 годин, жовтень 2016 року - 32 години, листопад 2016 року 48 годин, грудень 2016 року - 42 годин; січень 2017 року - 16 годин, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року - 32 годин, квітень 2017 року - 32 години, травень 2017 року - 0 годин, не заперечується відповідачем а відтак вказані обставини не є спірними та не потребують додаткового з`ясування.

Суд зазначає, що невиконання ДПП обов`язку щодо належного оформлення документації з обліку несення служби поліцейськими у нічний час для виплати доплати за службу в нічний час не може бути визнано належною підставою для позбавлення позивача права на отримання частини грошового забезпечення поліцейського.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не заперечується факт відпрацювання позивачем у період з 16.01.2016 по 28.02.2018 850 годин у нічний час та з огляду на відсутність доплати за вказану службу у нічний час, що суперечить п.п.3 п.5 Постанови №988 та п. 11 Розділу II Порядку №260, суд приходить висновку, що позивач має право на отримання від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України доплату за службу в нічний час за період з з 16.01.2016 по 28.02.2018.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позов на положення п.11 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських від 06 квітня 2016 року №260, яка обмежує період, протягом якого особа має право звернутися за неотриманим грошовим забезпеченням, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

З аналізу вказаних норм вбачається, що Конституція України виключає можливість обмеження підзаконними нормативними актами права на своєчасне одержання винагороди за працю.

В даному випадку, Конституцією України, Законом України "Про національну поліцію" та іншими Законами України не встановлено обмежень можливості отримання поліцейським грошового забезпечення, виплаченого поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, зокрема, не більше ніж за три роки, що передували зверненню.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю, різновидом якої є грошове забезпечення поліцейських, гарантоване конституцією та захищається законом, а відтак не може звужуватися підзаконними нормативно-правовими актами, з огляду на що посилання відповідача на п.11 Розділу І Порядку №260 суперечить Конституції України та законами України та є протиправним, з урахуванням встановлення судом наявності підстав для виплати позивачу доплати за службу в нічний час, порушує право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Таким чином, позовні вимог у вказаній частині належить задовольнити.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 94 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-XII від 03.07.1991 року (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, законом визначено, що грошове забезпечення, як грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, підлягають індексації в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що від початку функціонування Національної поліції України з 07.11.2015 р. до 18.10.2017 р. індексація виплат заробітної плати поліцейським не проводилось, через відсутність зазначених змін у Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Змін до вказаного пункту ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була діючою.

В силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України № 1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд вважає, що вказані відповідачем обставини (не включення поліцейських до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації) не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення, оскільки право позивача на індексацію його грошового забезпечення передбачено статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію", тобто нормативно-правовим актом, що має вищу юридичну силу, що спростовує доводи відповідача.

При цьому, індексація має проводитися за наявності на це відповідних підстав, що визначені чинним законодавством.

Згідно зі ст. 2, ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000 року визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації, індексація грошових доходів громадян проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін, обчисленого наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який становить 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка) (п. 1-1 Порядку № 1078). Для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін здійснюється за місяцем, у якому відбувається перевищення порога індексації. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією проводиться з місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін і на підставі якого відбувається перевищення порога індексації.

Отже, можливість проведення індексації грошових доходів залежить від порогу індексації - величини індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. В свою чергу, якщо величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка), індексація грошових доходів в такому місяці не проводиться.

Проте, відповідач мотивуючи свою бездіяльність жодним чином не врахував та не перевірив наявність вищевказаних підстав визначених Законом №1282-ХІІ та Порядком № 1078.

Таким чином, Департаментом патрульної поліції допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати інспектору взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшому лейтенанту поліції Зеленському А.В. сум індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, після слова військовослужбовців доповнено словом поліцейських, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України Про Національну поліцію та Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбаченого Законами України Про індексацію грошових доходів населення і Про Національну поліцію та порушено, воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Таким чином, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з 16.01.2016 по 31.10.2017.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №160/35/20.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що відповідач не врахував та не перевірив наявність підстав визначених Законом №1282-ХІІ та Порядком № 1078 для виплати позивачу індексації грошового забезпечення, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Департаменту патрульної поліції розглянути питання нарахування та виплати інспектору взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з з 16.01.2016 по 31.10.2017, із врахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі по тексту - Закон України № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону України №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру (частина друга статті 2 Закону України №2050-III).

Статтею 3 Закону України №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону України №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Таким чином, нарахування та виплата суми доходу ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини доходу, який нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми доходу.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що після та за результатом нарахування та виплати доплати за несення ним служби у нічний час та індексації грошового забезпечення, відповідачем не буде нараховано та виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату доходу.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Щодо заявленого позивачем клопотання про відшкодування понесених позивачем витрати на правничу допомогу при розгляді даної справи у розмірі 4000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Представник відповідача у відзиві на позов заперечував проти задоволення клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Представник ДПП заперечував проти задоволення клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу 4 000,00 грн.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Згідно положень частини 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Факт надання адвокатом послуг позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, актом послуг професійної правничої допомоги від 04.02.2022 року (первинна консультація клієнта - 1 год. - 500 грн., підготовка та подача адміністративного позову - 4 год. - 2 000,00 грн., аналіз судової практики 2 години- 1000грн.,підготовка та подання адвокатського запиту - 1 година 500 грн.), поданими разом із позовною заявою в якості додатків.

Квитанцією від 15.02.2022 року підтверджено сплату клієнтом гонорару на виконання умов договору у сумі 4000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи підтвердження належними доказами обсягу наданих адвокатом послуг в межах даної справи, кількість витраченого часу, співмірність таких послуг категоріям складності справи, а також значення справи для позивача, часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання та присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн.

Таким чином, клопотання про відшкодування понесених позивачем витрати на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ,03048, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за несення ним службу у нічний час за період з 16.01.2016 р. по 28.02.2018р. відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 850 годин, а саме: січень 2016 року - 32 години, лютий 2016 року - 48 годин, березень 2016 року - 48 годин, квітень 2016 року 24 години, травень 2016 року - 32 години, червень 2016 року - 50 години, липень 2016 року - 14 годин, серпень 2016 року - 0 години, вересень 2016 року - 32 годин, жовтень 2016 року - 32 години, листопад 2016 року 48 годин, грудень 2016 року - 42 годин; січень 2017 року - 16 годин, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року - 32 годин, квітень 2017 року - 32 години, травень 2017 року - 0 годин, червень 2017 року - 64 годин, липень 2017 року - 48 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 0 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 48 годин, грудень 2017 року - 40 годин; січень 2018 року - 48 годин, лютий 2018 року - 40 годин.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції розглянути питання нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017, із врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на оплату правової допомоги у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ,03048, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко