Справа № 320/1838/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1838/22 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року зупинено провадження в адміністративній справі №320/1838/22 до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду у справі №826/17798/14 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на посаді.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що будь-який вмотивований зв`язок мiж предметом судового розгляду у данiй справi та справi № 826/17798/17 вiдсутнiй. Крім того апелянт вважає, що в порушення приписiв ст. 236 КАС України суд першої iнстанцiї, обмежившись лише посиланням на iснування справи №826/17798/17, в якiй вирiшується спiр про стягнення середнього

заробiтку за час вимушеноrо прогулу, не навів обrрунтyвання такого зупинення, не зазначив у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цiєїсправи до вирiшення справи № 826/17798/14.

Згідно ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частин 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Необхідною передумовою зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України є неможливість її розгляду до вирішення по суті іншої справи.

Зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Колегія суддів вважає, що об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Необхідно зазначити, що зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частиною 1 статті 236 КАС України, допускається лише тоді, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли продовжувати розгляд справи надалі не є можливим, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 826/25204/15.

З матеріалів даної справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №826/17798/14, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 №2519-ц про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України; стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1226155,00 грн.; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 16525,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 30.06.2021 у справі №826/17798/14 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2020 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 у частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та направив справу в цій частині на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Наказом Генерального прокурора від 28.09.2021 №1405ц позивача поновлено на посаді заступника начальника управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України з 24.10.2014.

При цьому станом на час подання позову у даній справі та на час винесення оскаржуваної ухвали суду відсутнє судове рішення у справі №826/17798/14, у якому б визначався розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки предметом розгляду у даній справі є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення у справі №826/17798/14 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, і саме в межах розгляду справи №826/17798/14 повинен бути встановлений розмір середнього заробітку позивача, який на даний час не встановлений, існує об`єктивна неможливість розгляду справи №320/1838/22 до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду у справі №826/17798/14.

Колегія суддів зазначає, що об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №826/17798/14 полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються в межах вказаної справи, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи об`єктивно неможливий до вирішення справи №826/17798/14.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права, та постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню відповідно до частини 2 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких