Справа № 200/19301/21
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Справа№200/19301/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ) про

визнання протиправним та скасування рішення від 26.11.2021 №13 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язання повторно розглянути заяву від 24.11.2021 про призначення пенсії та зарахувати до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею період навчання з 01.09.1995 по 05.06.1999 у Селидівському гірничому технікумі, період проходження строкової служби в армії з 17.11.1999 по 25.05.2001, періоди з 12.04.1999 по 19.04.1999, з 17.11.2001 по 07.12.2001 та з 19.01.2002 по 10.02.2002, з 09.08.1999 по 11.11.1999, з 21.07.2008 по 21.11.2019 за Списком затвердженим постановою від 31.03.1994 №202 та ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та розрахувати пільговий стаж роботи із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням відповідача відмовлено в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення вмотивоване тим, що оскільки підприємство ліквідовано без правонаступників, факт роботи на пільгових умовах підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, яка створена при головному управлінні Пенсійного фонду України.

Позивач вважає оспорюваний акт суб`єкта владних повноважень прийнятим з порушенням та без урахування фактичних обставин справи, тому звернувся з даним позовом до суду.

Відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірне рішення винесено Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області. Просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки не підтверджено роботу позивача на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 04 лютого 2022 року о 09:50 год.

Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року відкладено розгляд справи на 03 березня 2022 року о 10:15 год.

У зв`язку з бойовими діями в Донецькій області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, судове засідання по справі не відбулось, оскільки згідно повідомлення на сайті Донецького окружного адміністративного суду справу знято з розгляду.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 23 січня 2023 року призначено розгляд справи по суті; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України згідно паспорта серія НОМЕР_2 .

Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 24.11.2021 року.

Рішенням відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.11.2021 №13 позивачу до пільгового стажу не зараховано період згідно архівної довідки №240, оскільки у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1. проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, період з 21.07.2008 по 21.11.2019, оскільки не підтверджено роботу на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Для зарахування періоду до пільгового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий стаж згідно з порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637. Страховий стаж становить 25 років 7 місяців 8 днів, пільговий стаж становить 8 років 6 місяців 16 дні.

Роз`яснено право позивача оскарження вказаного рішення у разі незгоди з його прийняттям.

Судом встановлено наступне.

В період з 01.09.1995 по 05.06.1999 року навчався в Селидівському гірничому технікумі на денному відділенні.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 позивач:

- 09.08.1999 прийнятий прохідником четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на гірничу дільницю на ВАТ «Шахтобудівельник» (наказ №61к від 09.08.1999);

- з 17.11.1999 по 25.05.2001 служба в Збройних Силах України;

- 18.07.2001 прийнятий прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті на ДП «Селидіввугілля» (наказ 512к від 18.07.2001);

- 10.03.2002 звільнений за власним бажанням (наказ №199 від 11.03.2002);

- 04.05.2002 прийнятий прохідником четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на ВАТ «Вугільна компанія «Красноармійська-західна 1»;

- 30.06.2008 звільнений за власним бажанням (наказ №3116к від 01.07.2008);

- 22.07.2008 прийнятий гірничим майстром з повним робочим днем в шахті ТОВ Донвуглепоставка (нак.№89 від 21.07.2008);

- 21.11.2019 звільнений за власним бажанням (нак.№46к від 21.11.19).

Згідно довідки від 25.05.21 №02/53, виданої Селидівським гірничим технікумом, позивач навчався на денному відділенні з 01.09.1995 по 05.06.1999 року.

Позивачем надано диплом НОМЕР_4 з зазначенням закінчення періоду навчання - 1999 рік.

Згідно військового квитка НОМЕР_5 проходив строкову службу з 18.12.1999 по 24 травня 2001 року.

Робота позивача підтверджується довідкою №417 від 16.06.2021 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 05 листопада 1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 розділу Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки після досягнення 50 років за наявності стажу роботи не менше 22 років (у разі звернення з 1 квітня 2018 по 31 березня 2019 року), з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки № 1 і № 2 чинні на період роботи позивача, відповідно до яких, професія позивача, на яких він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 1.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Далі Порядок №637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Згідно пункту 20 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обовязків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об"єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що відповідач не в повному обсязі використав свої права надані йому Законом та Порядком при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення позивачу.

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача період його навчання з 01.09.1995 по 05.06.1999 в Селидівському гірничому технікумі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно ст. 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-тєхнгчї е училище відповідного профілю, професійне училище соціальної реабілітації, вище професійне училище, професійний ліцей, професійний ліцей відповідного профіль професійно-художнє училище, художнє професійно-технічне училище, вище художнє професійно-технічне училище, училище-агрофірма, вище училище-агрофірма, училище-завод, центр професійної (професійно-технічної) освіти, центр професійної освіти, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, навчальний центр, інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Відповідно до пункту 1 Положення про професійний навчально-виховний заклад України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №715 від 07.09.1993 року (далі - Положення), професійний навчально-виховний заклад входить до системи освіти, забезпечує реалізацію потреб людини у здобутті професійної освіти, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією згідно її інтересів, здібностей, стану здоров`я та соціального замовлення суспільства і держави.

Відповідно до пункту 2 Положення, головним завданням професійного навчально- виховного закладу є підготовка кваліфікованих робітників і спеціалістів, їх перепідготовка та підвищення кваліфікації формування у них наукового світогляду, творчого мислення, високих моральних якостей та національної самосвідомості.

Відповідно до пункту 3 Положення, до професійних навчально-виховних закладів належать

професійно-технічні училища, вищі професійні училища, училища-агрофірми, відомчі, міжвідомчі, регіональні центри підготовки й перепідготовки робітників і спеціалістів, інші типи навчально виховних закладів, яким Міносвіти акредитувало функції професійного навчання.

Відповідно до пункту 6 Положення, професійний , навчально-виховний заклад здійснює професійне навчання осіб, які досягли віку, зазначеного в Переліку професій для підготовки кваліфікованих робітників у професійних навчальних закладах, затвердженому Міносвіти, і мають, як правило, неповну або повну загальну середню освіту.

Відповідно до пункту 24 Положення, час навчання у професійному навчально- виховному закладі зараховується до загального трудового стажу, а також до стажу роботи, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва без поважних причин між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує одного місяця.

Відповідно до п. 22, 24 Розділу II «Освітньо-кваліфікаційний рівень - молодший спеціаліст» постанови Кабінету Міністрів України №65 від 20.01.1998 р. «Про затвердження Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту)», освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста реалізується, як правило, вищими навчальними закладами І рівня акредитації. Вищий навчальний заклад більш високого рівня акредитації може здійснювати підготовку молодших спеціалістів, якщо в його складі є вищий навчальний заклад І рівня акредитації або відповідний структурний підрозділ. Особи, які успішно пройшли державну атестацію, отримують документи встановленого зразка про здобуття базової вищої освіти за спеціальністю та кваліфікації молодшого спеціаліста.

Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи.

Так, протягом періоду навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1995 по 05.06.1999 правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом України «Про освіту» №1060-ХІІ від 23.05.1991 року.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про освіту» (далі - Закон № 1060-ХІІ) професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх виробничої кваліфікації.

Згідно статті 41 Закон № 1060-ХІІ професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо- кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії).

Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників робітничих професії.

Натомість, за статтею 43 Закону № 1060-ХІІ вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; бакалавр - забезпечують коледжі, інститути, консерваторії, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; спеціаліст - забезпечують інститути, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; магістр - забезпечують інститути, академії, університети, інші навчальні заклади, що мають відповідний сертифікат.

Відповідно до копії диплома серії НОМЕР_4 позивач закінчив Селидівський гірничий технікум, за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівника.

Вищенаведене дозволяє дійти висновку, що на момент навчання позивача Селидівський гірничий технікум не відносився до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а належав до вищих навчальних закладів.

Отже, після закінчення технікуму позивач здобув не робітничу професію, а отримав підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційними рівням молодшого спеціаліста.

Оскільки позивач навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»), то відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1995 по 05.06.1999 року.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року по справі № 643/11758/16-а виклав правовий висновок, про те, що навчання у вищому навчальному закладі можливо зарахувати тільки до загального трудового стажу, а не до стажу, що дає право на пільги при призначенні пенсії.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 року по справі № 676/5212/17 не знайшов підстав для відступу від даного правового висновку (щодо неврахування до пільгового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, слід зауважити, що з урахуванням наявних у трудовій книжці позивача записів, позивач після завершення навчання в Селидівському гірничому технікумі 21.06.1999, працевлаштувався до прохідником четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на гірничу дільницю на ВАТ «Шахтобудівельник», тобто, не за набутою професією «Шахтне і підземне будівництво».

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги у відповідній частині.

Стосовно включення до пільгового стажу строкової військової служби суд зазначає наступне.

Умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII і абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що військовій службі передувало влаштування на роботу в ВАТ «Шахтобудівельник» прохідником четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на гірничу дільницю №3.

Оскільки суд дійшов висновку про підтвердження роботи за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд вважає, що як наслідок наявні підстави для зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надані пояснення, в яких зазначено, що позивач за період роботи з 17.11.2001 по 07.12.2001 та з 19.01.2002 по 10.02.2002 згідно довідки від 01.07.2021 №0414/2337 перебував: у безоплатній відпустці в січні 2002 - 01дн.; в учбовій відпустці в вересні 2001 - 13дн., в грудні 2001 - 7дн., в січні 2002 - 11дн., у лютому 2002 - 10дн., у прогулі в вересні 2001 - 01дн.

Ухвалами суду від 08 вересня 2022, 18 жовтня 2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати: інформацію щодо перебування ОСОБА_1 : у безоплатній відпустці в січні 2002 - 01 день з заначенням конректного дня (дата, місяць, рік); в учбовій відпустці в вересні 2001 - 13 днів, в грудні 2001 - 7 днів, в січні 2002 - 11 днів, у лютому 2002 - 10 днів з зазначенням конкретних дат (дата, місяць, рік), у прогулі в вересні 2001 - 01 день з заначенням конректного дня (дата, місяць,рік).

На виконання вимог ухвали суду надані пояснення, відповідно до яких Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позбавлено фактичних та юридичних підстав з приводу надання інформації щодо виключення періодів з зазначенням конкретних дат, оскільки не розглядало питання про призначення пенсії та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, надає вищезазначені документи.

Ухвалою суду від 22 листопада 2022, 07 грудня 2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати: інформацію щодо перебування ОСОБА_1 : окремо у безоплатній відпустці в січні 2002 - 01 день з заначенням конректного дня (дата, місяць, рік); окремо в учбовій відпустці в вересні 2001 - 13 днів, в грудні 2001 - 7 днів, в січні 2002 - 11 днів, у лютому 2002 - 10 днів з зазначенням конкретних дат (дата, місяць, рік), окремо у прогулі в вересні 2001 - 01 день з заначенням конректного дня (дата, місяць,рік).

На виконання вимог ухвали суду надані пояснення, з яких вбачається, що надати запитувану інформацію та документи не вбачається можливим з технічних причин.

Стосовно не зарахування періодів роботи у зв`язку із наданням відпустки без збереження заробітної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що періоди перебування позивача в безоплатній відпустці та прогулі якимось чином пов`язані з виробничою необхідністю, а тому вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоди перебування позивача в безоплатній відпустці в січні 2002 - 01 день в прогулі в вересні 2001 року 01 день задоволенню не підлягають.

Крім того, що стосується перебування позивача в учбовій відпустці, суд дійшов наступного.

В період вересень 2001 - лютий 2002 позивач працював прохідником з повним робочим днем в шахті.

Також в трудовій книжці позивача наявний запис про заняття в учбовому пункті в період з 16.04.2002 по 29.04.2002 року.

Суд зазначає, що під час навчання позивач працював за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, отже, періоди його перебування в учбових відпустках у вересні 2001, грудні 2001, січні 2002, лютому 2002 повинні бути зараховані до пільгового стажу.

Що стосується позовних вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд вважає в цій частині відмовити оскільки цим відповідачем не вчинено будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.11.2021 №13 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 24.11.2021, з зарахуванням до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоду проходження строкової служби в армії з 17.11.1999 по 25.05.2001, періодів роботи з 12.04.1999 по 19.04.1999, з 17.11.2001 по 07.12.2001 та з 19.01.2002 по 10.02.2002, з 09.08.1999 по 11.11.1999, з 21.07.2008 по 21.11.2019 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за виключенням періодів перебування позивача в безоплатній відпустці в січні 2002 - 01 день, в прогулі в вересні 2001 року 01 день.

Стосовно позовної вимоги розрахувати пільговий стаж роботи із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням висновків суду, суд зазначає таке.

У відповідності до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за №8 від 20.01.1992 року, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератником, вальцювальники гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці.

Отже, обчислення пільгового стажу в кратному розмірі здійснюється при наявності у працівника не менше 10 років стажу роботи за провідними професіями, як то робітник очисного вибою, прохідник, вибійник на відбійних молотках, машиніст гірничих виймальних машин.

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що періоди роботи позивача періоди з 12.04.1999 по 19.04.1999, з 17.11.2001 по 07.12.2001 та з 19.01.2002 по 10.02.2002, з 09.08.1999 по 11.11.1999, з 21.07.2008 по 21.11.2019 не зараховано до пільгового стажу позивача.

Одночасно із цим, суд в рамках цієї справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати ці періоди до його пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачу не призначено пенсію за віком на пільгових умовах й пенсійним органом наразі не зараховано до пільгового періоду позивача вищевказаний період роботи, у зв`язку з чим порушення прав позивача щодо не проведення пенсійним органом перерахунку у відповідності до роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 р. не відбулося.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.

Враховуючи те, що пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача вищевказані періоди роботи суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки такі вимоги є передчасними.

Щодо позовних вимог позивача про зарахування періодів роботи за списком затвердженим постановою від 31.03.1994 №202, суд зазначає, що відповідач розглянув заяву про призначення пенсії позивача відповідно ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому суд не вбачає підстав для задоволення такої позовної вимоги у даній справі.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. згідно квитанції від 21.12.2021 року №68994.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір в зв`язку з частковим задоволенням позову підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 26.11.2021 №13 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання повторно розглянути заяву від 24.11.2021 про призначення пенсії та зарахувати до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею період навчання з 01.09.1995 по 05.06.1999 у Селидівському гірничому технікумі, період проходження строкової служби в армії з 17.11.1999 по 25.05.2001, періоди з 12.04.1999 по 19.04.1999, з 17.11.2001 по 07.12.2001 та з 19.01.2002 по 10.02.2002, з 09.08.1999 по 11.11.1999, з 21.07.2008 по 21.11.2019 за Списком затвердженим постановою від 31.03.1994 №202 та ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та розрахувати пільговий стаж роботи із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ) від 26.11.2021 №13 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 24.11.2021, з зарахуванням до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоду проходження строкової служби в армії з 17.11.1999 по 25.05.2001, періодів роботи з 12.04.1999 по 19.04.1999, з 17.11.2001 по 07.12.2001, з 19.01.2002 по 10.02.2002, з 09.08.1999 по 11.11.1999, з 21.07.2008 по 21.11.2019 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за виключенням періодів перебування ОСОБА_1 в безоплатній відпустці в січні 2002 - 01 день, в прогулі в вересні 2001 року 01 день.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Днвпро, вул.набережна Перемоги, буд.26, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов