Справа № 240/21719/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21719/20

Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Роман Миколайович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

19 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗІ КРЕДИТ" до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗІ КРЕДИТ" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ38/ЖТ8887/86/АВ/П/ТД-ФС від 26.11.2020 року.

В подальшому, позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій останній просив скасувати припис Управління Держпраці у Житомирській області №ЖТ8887/86/АВ/П від 25.11.2020, який складено за результатом інспекційного відвідування 13.11.2020 року філії №3 ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" в м. Бердичеві, про зобов`язання керівника ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" Кульоміну Світлану Михайлівну усунути порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП та Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015, в частині фактичного допуску до роботи двох працівників без оформленого наказу про прийняття на роботу та без повідомлення територіального органу Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці у Житомирській області №ЖТ8887/86/АВ/П від 25.11.2020 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Житомирській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ38/ЖТ8887/86/АВ/П/ТД-ФС від 26.11.2020 року.

Стягнуто на користь ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно направлення на проведення заходу державного нагляду від 06.11.2020 №1382/04 Управлінням Держпраці у Житомирській області направлено для проведення заходу державного контролю щодо позапланового дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів у формі інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин у ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" за фактичною адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами інспекційного відвідування 13.11.2020 року складено акт №ЖТ28887/86/AB.

Під час проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, за фактичним місцем здійснення діяльності позивача, встановлено, що відносно 2 осіб, які працювали у ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" не надано документів, які б підтверджували оформлення трудових відносин з даними працівниками: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Актом інспекційного відвідування від 13.11.2020 року за результатами проведення інспекційного відвідування підприємства, зафіксовано порушення позивачем ч. 3 ст.24 КЗпП України.

На підставі акту інспекційного відвідування відповідачем складено припис Управління Держпраці у Житомирській області № ЖТ8887/86/АВ/П від 25.11.2020, яким зобов`язано керівника ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" усунути порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП та Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 року.

26.11.2020 року посадовою особою Управління Держпраці у Житомирській області прийнято постанову №ЖИ38/ЖТ8887/86/АВ/П/ТД-ФС від 26.11.2020 року про накладення штрафу за порушення ч.3 ст. 24 КЗпП та постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 року у розмірі 100 000 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними, винесені відповідачем припис та постанову незаконними, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що припис Управління Держпраці у Житомирській області від 25.11.2020 року №ЖТ8887/86/АВ/П та оскаржувана постанова Управління Держпраці у Житомирській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 26.11.2020 року №ЖИ38/ЖТ8887/86/АВ/П/ТД-ФС прийняті без урахувань усіх обставин, що мають важливе значення, а тому є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, а також оскаржуваному рішенню суду першої інстанції, приходить до висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для його скасування.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційних скаргах, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами підпункту 3 пункту 4 Положення № 386/2011 Управління Держпраці України відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2012 року № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року № 1291/21603, інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписами статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Приписами пунктів 6, 7 Порядку № 390 обумовлено, що перевірка складається з таких етапів: 6.1. Робота з документами, наданими суб`єктами господарювання на вимогу Інспектора; 6.2. Оформлення документів за результатами перевірки; 6.3. Ознайомлення суб`єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки; 6.4. Проведення за результатами перевірки роз`яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

На виконання приписів частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України та частини дев`ятої статті 53 Закону України Про зайнятість населення Кабінет Міністрів України постановою № 509 від 17 липня 2013 року затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 509 цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення.

Пунктами 3, 4 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Відповідно до пункту 10 Порядку №509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Суд зазначає, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений. Він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації). Не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийняття його на роботу на певну посаду.

Так, при проведенні інспекційного відвідування за участю головного державного інспектора праці Янченко Світлани Миколаївни, головного державного інспектора праці Тімкової Анфіси Петрівни, за фактичною адресою здійснення діяльності ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в особі філії (інший відокремлений підрозділ), філія №3 ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у м. Бердичів (далі товариство), Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Європейська 14, встановлено, що дві особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились на робочих місцях поруч з іншими працівниками товариства.

Відповідно до наданих документів встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконують роботу на підставі договорів про надання послуг № 103865 від 12.02.2020 та № 204075 від 17.03.2020 відповіло, які укладено між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», що далі іменується «Замовник» в особі представника, який діє на підставі Довіреності та вище зазначеними особами, що далі іменується «Виконавець».

Відповідно до наданих під час інспекційного відвідування пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що місцем їх роботи є ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» за адресою АДРЕСА_1 на посаді кредитний консультант. Робочий тиждень складається з понеділка по п`ятницю, з 09:30 год. до 13:30 год., вихідний субота, неділя. Також, відповідно до пояснень встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконують вказівки керівництва і не мають права залучати до роботи третіх осіб.

Відповідно до договорів про надання послуг № 103865 від 12.02.2020 та № 204075 від 17.03.2020 виконавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язуються надавати ряд послуг Замовнику таких наприклад як: рекламування фінансування послуг замовника; встановлення особистого контакту з потенційним позичальником і надання детальної інформації про кредитний продукт замовника; пропонування фінансових послуг Замовника необмеженому колу осіб, консультація потенційних позичальників, щодо характеру та умов надання послуг Замовником; відвідування потенційного позичальника, який погодився на підписання кредитного договору із Замовником самостійно або з іншими представниками Замовника; збір повної і точної інформації про позичальника, який надав згоду на підписання кредитного договору із Замовником; відстеження правильного і повного заповнення документів для надання кредиту потенційному позичальнику; організація передачі всіх документів за укладеними кредитними договорами уповноваженому представнику Замовника не пізніше наступного робочого дня після укладення кредитного договору; відстеження дотримання позичальником графіку платежів; відстеження та повідомлення Замовника про кожну суттєву зміну фінансового стану, стану здоров`я і професії позичальника; організація сплати позичальником платежів за кредитними договорами; відвідування офісу філії Замовника не рідше одного разу на два робочі дні для виконання зобов`язань передбачених договором та інше.

Виконання послуг, які зобов`язуються надати Виконавець Замовнику не мають кінцевого результату і являються процесом праці - виконанням роботи за певною кваліфікацією, спеціальністю або посадою.

Також договором не передбачено строку виконання даних робіт та конкретного їх результату за певний період часу. Виконання роботи має проводитись у визначеному замовником місці. Виходячи з умов договору встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 працюють систематично, а також Замовник відповідно до умов договору зобов`язаний надавати їм інструкції та вказівки. Договір укладено на один рік з продовженням на наступний рік, якщо жодна з сторін за день до закінчення його строку дії не повідомить іншу про його розірвання.

Виходячи з пояснень та наданих договорів про надання послуг встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працюють постійно, систематично на своєму робочому місці з дотриманням графіку роботи, конкретного кінцевого результату роботи у зазначених осіб немає.

Характер виконуваних вказаними особами робіт має ознаки трудових відносин, оскільки робота виконується відповідно до вказівок керівництва без права залучення до роботи третіх осіб. Договорами передбачається виконання функцій, властивих саме найманому працівнику, згідно класифікатора професій (так у Класифікаторі професій ДК 003:2010 передбачено назву посади «Консультант» з кодом 2419.2), тобто спрямованих не на досягнення кінцевого результату а на процес - виконання функцій.

Таким чином, виконувана робота по договорах про надання послуг має ознаки трудового договору і в період дії вищезазначених двох договорів, про надання послуг, вбачаються ознаки трудових відносин, які не були оформлені належним чином, а саме без укладення трудового договору оформленим наказом чи розпорядженням та повідомленням в ДПС про прийняття працівника на роботу, чим порушено вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України. Порушення вчинено відносно двох працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і триває на момент підписання акту.

Враховуючи вищевикладене слідує висновок, що у діяльності виявлених неоформлених працівників присутня як відповідна трудова функція так і наявний процес праці, також у діяльності даних працівників присутня пряма підпорядкованість, неможливість самостійно визначати час зайняття діяльністю, а також виконання трудової функції повністю залежить від внутрішнього розпорядку діяльності суб`єкта господарювання, що вказує на відсутність можливості самостійно примати рішення працівника, щодо часу виконання роботи та приймання рішення, щодо вільного вибору шляхів виконання зазначеної роботи.

Таким чином, судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного не було враховано необхідності дотримання позивачем вимог статтей 21 та 24 КЗпП України в частині обов`язковості укладення саме трудових договорів з працівниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців« які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження

За результатом апеляційного розгляду справи, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЖИ38/ЖТ8887/86/АВ/П/ТД-ФС від 26.11.2020 р. була правомірно прийнята за порушення позивачем законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпП України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення» та у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

Узагальнюючи вищевикладене, варто зазначити, що оскільки виявлене порушення позивачем законодавства про працю є об`єктивним та такими що мало місце на момент проведення заходу державного контролю, колегія суддів вважає, що припис внесений об`єкту відвідування за результатами проведеного заходу є правомірним і таким, що внесений у відповідності до виявлених порушень законодавства про працю в частині виявлення неоформлення трудових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАСУ).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, у зв"язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.