Справа № 560/11881/22
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

19 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Нейл" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.08.2022 №00/3420/0703, від 03.08.2022 №00/3419/0703.

Позивач не погоджується із висновками акту документальної позапланової перевірки, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх такими, що прийнятті всупереч нормам податкового законодавства України, на підставі суб`єктивних тверджень перевіряючих, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Податковий орган в свою чергу вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Податковим кодексом України, у зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 16.11.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без позовну заяву ТОВ "Нейл".

Ухвалою від 28.11.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 02.01.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Посадові особи Головного управління ДПС у Хмельницькій області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Нейл" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого відшкодування.

За результатами перевірки складений акт від 04.07.2022 №2336/22-01-07-03/2/2336490, яким встановлений ряд порушень товариством вимог податкового законодавства, зокрема:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 188.1 статті 188, підпункту 198.5 статті 198 абзацу "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", в результаті чого ТОВ "Нейл" завищило бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку за січень 2022 року в сумі 91153,00 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, підпункту 188.1 статті 188, підпункту 198.5 статті 198, абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", в результаті чого ТОВ "Нейл" завищило суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2022 року в сумі 257017,00 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, підпункту 188.1 статті 188, підпункту 198.5 статті 198, абзацу "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", в результаті чого ТОВ "Нейл" завищило бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за жовтень 2021 року в сум 166113,00 грн, грудень 2021 року в сумі 75116,00 грн;

- Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, в результаті чого ТОВ "Нейл" невірно заповнений Додаток 5 "Довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" за січень 2022 року;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 15 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, в результаті чого ТОВ "Нейл" не складена 31.12.2021 та не зареєстрована в ЄРПН податкова накладна на суму розраховану виходячи з перевищення звичайної ціни над фактичною ціною постачання: обсяг постачання без ПДВ 316200 грн, ПДВ 63240 грн;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 11 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, в результаті чого ТОВ "Нейл" не складена та не зареєстрована в ЄРПН зведені податкові накладні: 30.09.2021 на суму постачання 450715,00 грн, ПДВ на суму 90143,00 грн, 31.10.2021 на суму постачання 410291,00 грн, ПДВ на суму 82058,00 грн, 30.11.2021 на суму постачання 480603,00 грн, ПДВ на суму 96121,00 грн, 31.12.2021 на суму постачання 386270,00 грн, ПДВ на суму 77254,00 грн.

На підставі висновків перевірки Головне управління ДПС в Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення від 03.08.2022 №00/3420/0703, яким зменшило розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 257017,00 грн, та податкове повідомлення-рішення від 03.08.2022 №00/3419/0703, яким зменшило суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 91153,00 грн та застосувало штрафні санкції в розмірі 9115,00 грн.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу України.

Як передбачено у пункті 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З огляду на системний аналіз вказаних норм права, положеннями Податкового кодексу України визначене право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає у платника - замовника робіт на підставі податкової накладної, складеної з дотриманням норм податкового законодавства та зареєстрованої в ЄРПН платником податку - виконавцем таких робіт на такого покупця за фактом здійснення господарської операції з постачання робіт на дату "першої події", показники якої відповідають первинним (бухгалтерським) документам, складеним за такою господарською операцією. Отже належним чином складена та зареєстрована податкова накладна є обґрунтованою підставою для формування податкового кредиту.

Під час проведення перевірки Головне управління ДПС в Хмельницькій області дійшло висновків про те, що ТОВ "Нейл" не нарахувало податкові зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 426159,00 грн, в тому числі за вересень 2021 року в сумі 90143,00 грн, за жовтень 2021 року в сумі 82058,00 грн, за листопад 2021 року в сумі 96121,00 грн, за грудень 2021 року в сумі 77254,00 грн, за січень 2022 року в сумі 80583,00 грн на обсяг товарно-матеріальних цінностей, необлікованих втрат підприємства в загальній кількості 85966,505 кг на загальну суму 2130797,08 грн, під час придбання яких суми ПДВ були віднесені до складу податкового кредиту, використання яких в межах господарськім діяльності платника податків не підтверджено документально.

Оцінюючи вказані доводи контролюючого органу, суд враховує, що ТОВ "Нейл" відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване 26.04.1994, номер запису про державну реєстрацію - 0000671, код ЄДРПОУ - 21336490.

Основні види економічної діяльності ТОВ "Нейл": 25.93 - виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин (основний); 24.34 - холодне волочіння дроту; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 52.29 - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

З матеріалів справи слідує, що сировиною для виробництва цвяхів є катанка, що придбавається ТОВ "Нейл" та обліковується на рахунку 201 "Сировина та матеріали", з якої спершу виготовляється дріт (напівфабрикат), який оприбутковується на рахунку 25 "Напівфабрикати". В подальшому, з дроту (напівфабрикату) виготовляються цвяхи, що обліковуються по рахунку 26 "Готова продукція". Виробнича собівартість виготовленої продукції акумулювалась на рахунку 23 "Виробництво" із використанням "транзитних" рахунків 8-го класу, використання яких передбачено обліковою політикою підприємства.

Цей факт не заперечується контролюючим органом, та підтверджується висновками акта перевірки.

В період з 01.09.2021 по 31.01.2022 перевіркою встановлено, що ТОВ "Нейл" списало на виробництво цвяхів дроту (напівфабрикат та придбаний дріт у інших підприємств) в кількості 2290082,513 кг на загальну суму 56156062,75 грн, що підтверджується накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 30.09.2021 №51, від 31.10.2021 №60, від 30.11.2021 №66, від 31.12.2021 №72, від 31.01.2022 №08, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 25 "Напівфабрикати" та рахунку 201 "Сировина й матеріали" за вересень 2021 року, за жовтень 2021 року, за листопад 2021 року, за грудень 2021 року, за січень 2022 року.

В свою чергу до перевірки товариство надало документи, що підтверджують використання дроту виготовленого із катанки (напівфабрикат), придбаного дроту та інших ТМЦ, суми по яких включалися до складу податкового кредиту, у виробничому процесі по виготовленню готової продукції, зокрема: норми використання матеріалу (катанки) для виготовлення дроту, норми використання дроту на виробництво цвяхів, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, накладні на передачу готової продукції, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, оборотно-сальдові відомості та регістри бухгалтерського обліку, тощо.

Катанка, а також в подальшому виготовлений з неї дріт, списана (використана) для виробництва та формує собівартість виготовленої готової продукції (цвяхів), що підтверджується належним чином оформленими документами, відображена в регістрах обліку наступним чином: Д-т рахунку 80 "Матеріали" К-т рахунку 201 "Сировина та матеріали"; Д-т рахунку 23 "Виробництво" К-т рахунку 80 "Матеріали"; Д-т рахунку 25 "Напівфабрикати" К-т рахунку 23 "Виробництво"; Д-т рахунку 80 "Матеріали" К-т рахунку 25 "Напівфабрикати"; Д-т рахунку 23 "Виробництво" К-т рахунку 80 "Матеріали".

Водночас в акті перевірки відсутні відомості щодо того, в яких саме операціях, що не є господарською діяльністю товариства були використані такі товарно-матеріальні цінності, а також не наведені жодні документи чи інші докази, які б підтверджували такі висновки контролюючого органу.

В акті перевірки контролюючий орган лише вказує на негосподарське використання ТОВ "Нейл" придбаних та власно виготовлених напівфабрикатів без посилання на будь-які первинні документи.

Оскільки списання товариством катанки та оприбуткування напівфабрикатів підтверджується належним чином оформленими первинними документами, тому висновки контролюючого органу про негосподарське використання ТОВ "Нейл" товарно-матеріальних цінностей в кількості 85966,505 кг на суму 2130797,08 грн є безпідставними.

Крім цього, в акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що втрати підприємства при виробництві цвяхів у кількості 85966,505 кг не оприбутковані на баланс підприємства як відходи (зворотні або безповоротні). Також відповідач під час перевірки не встановив як утворені технологічні втрати та характер таких втрат в загальній кількості 85966,505 кг на суму 2130797,08 грн та їх подальше використання. Вказане на думку контролюючого органу, є підставою для визнання товарно-матеріальних цінностей такими, що використані не в господарській діяльності товариства.

Разом з тим, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені у Національному положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318.

За правилами пункту 5 П(с)БО 16, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

А відповідно до пункту 6 - витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктами 7-8 П(с)БО 16 передбачено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

В свою чергу, перелік витрат, які включаються до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) чітко визначений у пункті 11 П(с)БО 16.

Так, за цим положенням, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Виробнича собівартість продукції - це поточні витрати підприємства на виготовлення цієї продукції, які збираються за дебетом рахунка 23 "Виробництво".

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: 1) прямі матеріальні витрати; 2) прямі витрати на оплату праці; 3) інші прямі витрати; 4) змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

При цьому, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пункт 12 П(с)БО 16).

Тобто до складу виробничої собівартості (Дт 23, 91) включають лише витрати, які передбачені нормами та технологією виробництва, - у межах встановлених норм і нормативів. А ось наднормативні витрати на виробництво продукції, робіт, послуг (понад норми, нормативи, розцінки тощо) є витратами звітного періоду. Їх відносять на собівартість не виготовленої, а реалізованої продукції, робіт, послуг - Дт 901,903 (п. 11 П(С)БО 16).

Також, суд зазначає, що у процесі виробництва можуть утворюватися відходи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали та предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості та не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення та від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Головною ознакою відходів є те, що вони втратили свої споживчі властивості. Тобто за ситуації, коли матеріали, що утворилися при виробництві продукції, можуть бути використані повторно у виробництві для тих самих цілей або ж продані на сторону за ціною початкового ресурсу, відходами вони не визнаються.

При цьому будь-які сировинні відходи поділяють на: нормативні - плановані підприємством відходи, без яких не обійтися при виготовленні продукції. Кількість їх утворення передбачається технологією виробництва; наднормативні - відходи, які перевищують установлені норми і виникають у зв`язку з порушенням технології виробництва, вимог нормативно-технічної документації на виробниче обладнання, недостатньою кваліфікацією робітників тощо.

Згідно з пунктом 2.13 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2, зворотні відходи виробництва - це залишки сировини матеріалів, напівфабрикатів та інших видів матеріальних цінностей, що утворилися в ході виробництва продукції (робіт, послуг), втратили повністю або частково споживчі властивості початкового матеріалу (хімічні та фізичні) і через те використовуються з підвищеними витратами (зниженням виходу продукції) або зовсім не використовуються за прямим призначенням. Прикладами відходів виробництва можуть бути: металева стружка, обрубки металу, обрізки тканин дерев`яна стружка та обрізки тощо.

Відходи, реалізація та/або використання яких у виробничому процесі передбачається, активом не визнаються, оскільки підприємство не може отримати від них у майбутньому економічні вигоди (п. 2.13 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, пункт 5 П(С)БО 9 "Запаси"). Такі відходи іменують безповоротними.

На відміну від зворотних відходів, безповоротні відображаються в обліку лише кількісному вираженні. Безповоротні відходи - це втрати підприємства наявність яких можна відстежити лише на рівні аналітичного обліку.

Безповоротні відходи підлягають утилізації. Такі відходи списують на підставі акта списання, який складають у довільній формі.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі виробництва позивачем цвяхів утворилися технологічні втрати сировини.

Зворотні відходи у вигляді сталевого брухту, обсічки, яку вдалось відокремити в процесі виробництва, товариством обліковані у складі запасів на рахунку 209 "Інші матеріали".

Суд враховує, що нормативні безповоротні відходи включають до собівартості виготовленої продукції, при цьому пунктом 331 Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 №373, встановлено, що якщо пряме віднесення отриманих відходів на собівартість окремих виробів і замовлень є ускладненим, безповоротні відходи обліковують загальною масою за всією продукцією, а поділ їх на окремі вироби здійснюють пропорційно випущеній кількості продукції.

Нормами Податкового кодексу України не встановлено вимог щодо коригувань фінансового результату до оподаткування податком на прибуток за операціями з такими відходами. Що ж до обліку з податку на додану вартість, то на нього не впливають нормативні безповоротні відходи, оскільки їх утворення безпосередньо пов`язане з технологічним процесом.

Таким чином, безповоротні відходи вважаються використаними в господарській діяльності платника податків, а утворення нормативних відходів не несе жодних податкових наслідків з ПДВ, оскільки це пов`язано з господарською діяльністю.

Головною ознакою відходів є те, що вони втратили свої споживчі властивості, навіть частково, тобто коли матеріали, що утворилися при виробництві продукції, не можуть бути використані повторно у виробництві для тих самих цілей або ж продані за ціною початкового ресурсу і від яких власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Контролюючий орган не врахував, що відповідно до пункту 12 П(С)БО 16 лише вартість зворотних відходів не включається до собівартості продукції. При цьому вартість цих зворотних відходів визначається у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення, яким передбачено, що виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Таким чином, відходи можуть бути віднесені до зворотних лише в тому випадку, якщо їх можливо реалізувати чи використати на самому підприємстві.

Податковий орган не надав доказів на підтвердження факту реалізації ТОВ "Нейл" відходів або їх використання (чи можливого використання) підприємством у своїй господарській діяльності.

Щодо тверджень контролюючого органу про порушення ТОВ "Нейл" вимог абзацу "а" пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижена база оподаткування ПДВ на суму 316200,00 грн по операції з постачання автомобіля Кia Sorento нижче звичайної ціни та занижені податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 63240,00 грн за грудень 2021 року, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

Операції з продажу основних засобів автомобіля Кia Sorento підтверджуються належним чином оформленими первинними документами та регістрами бухгалтерського обліку, а саме: договір купівлі-продажу транспортного засобу від 04.01.2022 №23373; видаткова накладна від 04.01.2022 №1; акт прийому-передачі до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04.01.2022 №23373; звіт про оцінку на автомобіля Кia Sorento 2014 року випуску номер кузова НОМЕР_1 .

Слід зауважити, що при продажу основних засобів, а саме автомобіля Кia Sorento товариство розрахувало базу оподаткування не нижче залишкової, у відповідності до вимог пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України.

Щодо неприйняття до уваги контролюючим органом визначеної експертом ринкової вартості конкретного автомобіля Кia Sorento 2014 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , на підставі того, що вказана вартість не відповідає дійсності у зв`язку із допущеними арифметичними та змістовими помилками, то слід зауважити, що до перевірки ТОВ "Нейл" надало звіт про оцінку на автомобіля Кia Sorento 2014 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , виконаний ТОВ "Архекспертус" ПН 44189729 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 29.04.2021 №352/21), оцінювач ОСОБА_1 (кваліфікаційне свідоцтво МФ №8167 від 28.09.2019, посвідчення про підвищення кваліфікації МФ №3349-ПК від 14.11.2019).

Так, згідно висновків вказаного звіту вартість транспортного засобу станом на 24.12.2021 становить 34000,00 грн. При цьому вказаний звіт про оцінку недійсним в судовому порядку не визнаний.

Таким чином, висновки контролюючого органу про те, що товариством в порушення вимог абзацу "а" пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України занижена база оподаткування ПДВ на суму 316200,00 грн по операції з продажу автомобіля Кia Sorento нижче звичайної ціни є безпідставними.

У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В процесі судового розгляду податковий орган не довів правомірність податкових повідомлень-рішень від 03.08.2022 №00/3420/0703, від 03.08.2022 №00/3419/0703, тому позовні вимоги про їх скасування підлягають задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 03.08.2022 №00/3420/0703, від 03.08.2022 №00/3419/0703.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" 5359,28 грн (п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 28 коп.) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейл" (вул. Красовського, 64,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21336490)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.Л. Польовий