Справа № 490/592/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 490/592/22
Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г. В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2022 по справі № 490/592/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменко Інна Валеріївна про визнання постанови протиправною та скасування,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ № 00002362 від 08.12.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП в розмірі 17 000 гривень;

- провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови 03.12.2021 р. об 19 год. 21 хв. за адресою Н-14, км. 232+365 Миколаївська область відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу KOGEL SNCO 24 днз. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси ТЗ на 13,4% (10,43 т), навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 8,4% (3,198 тон).

Також вказує, що він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, так як він є власником вантажного автомобіля, а ТОВ «АМП ТРЕЙД» належним користувачем транспортного засобу, що підтверджується актом прийому-передачі від 05.11.2021 до Договору найму транспортного засобу від 05.11.2021.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів того що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місяцях.

При цьому, всупереч Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/бо габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, позивачу не було видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місці його здійснення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Центральний районний суд м. Миколаєва адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про оскарження постанови залишив без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги, що позивач не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, так як він є власником вантажного автомобіля, а ТОВ «АМП ТРЕЙД» належним користувачем транспортного засобу, що підтверджується актом прийому-передачі від 05.11.2021 року до договору найму транспортного засобу від 05.11.2021 року;

- суд першої інстанції не врахував те, що оскаржувана постанова була оформлена з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС № 13 від 13.01.2020 так як в графі «дата набрання законної сили» та «строк пред`явлення до виконання» дані були написані рукописом, а не автоматично-друком, як того вимагає Інструкція;

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що постанову про адміністративне правопорушення позивач не отримував, у зв`язку з чим бездіяльністю відповідачем було порушено його право на повідомлення про належного користувача в передбачений законом термін, закріплене в ст. 14-1 КУпАП.

Представник відповідача надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти її задоволення, вважає. що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування відзиву зазначено, що на виконання вимог статті 19 Конституції України, статей 245, 279-5, 283 КУпАП уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Також вказано, що відповідачем, за відсутності інших відомостей про належного користувача в Єдиному державному реєстрі транспортних даних правомірно складено постанову відносно ОСОБА_1 як власника транспортного засобу KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, представник відповідача зазначає, що оскаржувана постанова була направлена апелянту поштою і отримана ним 15.12.2021 що підтверджується формою 119 АТ «Укрпошта» по поштовому відправленню № 286, що додається до відзиву на апеляційну скаргу.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою серії ВМ № 00002362 від 08.12.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, саме 03.12.2021 р. об 19 год. 21 хв. за адресою Н-14, км. 232+365 Миколаївська область відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси ТЗ на 13,4% (10,43 т), навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 8,4% (3,198 тон). чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно договору найму транспортних засобів від 05.11.2021 ОСОБА_1 надає в тимчасове користування (найм) за плату транспортні засоби, в тому числі і автомобіль KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 . Договір укладено з дотриманням вимог ст. 799 ЦК України, тобто є нотаріального посвідченим.

Відповідно до акта прийому-передачі майна згідно договору найму транспортних засобів від 05.11.2021 року ОСОБА_1 передав, а представник ТОВ «АМП ТРЕЙД» прийняв транспортний засіб KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, згідно з відкритими даними, керівником товариства з обмеженою відповідальністю «АМП ТРЕЙД», , є позивач ОСОБА_1 , засновником є також сам позивач ОСОБА_1 . Позивач, має тип бенефіціарного володіння цим товариством: «Прямий вирішальний вплив».

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом положень ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе відповідальна особа (особа за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

З огляду на вказане, враховуючи, що транспортний засіб KOGEL SNCO 24 днз. НОМЕР_1 належить на праві власності саме позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є належною особою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення згідно частини другою статті 132-1 КУпАП.

Водночас суд першої інстанції відхилив посилання позивача на те, що станом на 03.12.2021 року користувачем цього транспортного засобу є ТОВ «АМП Трейд», оскільки на час вчинення адміністративного правопорушення інформація в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про належного користувача внесена не була.

При цьому, суд також відхилив доводи позивача про те, що відповідач під час складення оскаржуваної постанови повинен був складати акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно/вагових параметрів, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, докази виміру або зважування транспортного засобу де б зазначалися результати здійснення габаритно-вагові норми. Зазначені документи мають складатися у разі фіксування правопорушення в неавтоматичному режимі, тоді як у даному випадку правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем надано на підтвердження правомірності наданих вимірів усі необхідну діючу технічну документацію (експертний висновок та Сертифікати перевірки) вимірювального комплексу.

Колегія суддів частково не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно п. 7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Таким чином Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Тобто законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. № 1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. № 623).

Як встановлено з матеріалів справи, постановою серії ВМ № 00002362 від 08.12.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, саме 03.12.2021 р. об 19 год. 21 хв. за адресою Н-14, км. 232+365 Миколаївська область відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси ТЗ на 13,4% (10,43 т), навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 8,4% (3,198 тон). чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Так, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

За приписами ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Тобто, за ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе відповідальна особа (особа за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Так, згідно статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, в тому числі виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника-документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія-посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що суб`єктом відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм є автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону №2344-ІІІ).

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, згідно з яких перевізник це фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі Порядок № 1388).

Відповідно до п. 1 Порядку № 1388, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Положеннями абз. 1 п. 7, абз. 1 п. 8 Порядку № 1388 встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Разом з тим, згідно абз. 4 п. 16 Порядку № 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Водночас, відповідно до п. 6.2 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.08.2010 №379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 р. за N 123/18861 за письмовою заявою власника ТЗ - фізичної особи, зразок якої наведено в додатку 14 до цієї Інструкції, про надання права керування цим ТЗ іншій фізичній особі (за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу власника та цю особу) працівниками Центру оформляється та видається тимчасовий реєстраційний талон на термін, зазначений у заяві. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до ______ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ________". Заява подається власником ТЗ особисто або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6.3. цієї Інструкції №379, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _____ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ___________".

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Таким чином, власник транспортного засобу в разі тимчасової передачі права користування транспортним засобом іншій особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон).

Пункту 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ №1197 від 14.11.2018, визначає: належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством передбачений обов`язок власника здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу у разі тимчасової передачі права користування такого засобу, проте чинним законодавством не передбачений обов`язок належного користувача отримувати тимчасовий реєстраційний талон, так само, як і не визначено виключності тимчасового реєстраційного талону, як єдиного способу затвердити тимчасову передачу права користування транспортним засобом іншій фізичній особі, таким документом може бути також договір оренди/найму.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявний договір найму транспортних засобів від 05.11.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 надає в тимчасове користування (найм) за плату транспортні засоби, в тому числі і автомобіль KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 8-10). Договір укладено з дотриманням вимог ст. 799 ЦК України, тобто нотаріально посвідчено.

Також, відповідно до акта прийому-передачі майна згідно договору найму транспортних засобів від 05.11.2021 ОСОБА_1 передав, а представник ТОВ «АМП ТРЕЙД» прийняв транспортний засіб KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 39-40).

В розділі 6 вказаного Договору «Права та обов`язки наймача», наймач зобов`язується у разі необхідності отримати в органах УДАІ МВС України тимчасові реєстраційні талони, здійснювати витрати, пов`язані з використанням транспортних засобів, втому числі зі сплатою податків та інших необхідних платежів, згідно законодавства України, відшкодовувати шкоду, завдану іншій особі зв`язку з використанням ТЗ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що як при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті, так і при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено обставини щодо належного користувача транспортного засобу KOGEL SNCO 24 д.н.з. НОМЕР_1 у розумінні чинного законодавства, як такі , що можуть мати ключове значення при реалізації позивачем своїх прав передбачених ст. 14-1 КУпАП, що свідчить про порушення відповідачем приписів ст. 278 КУпАП в частині вчинення належних дій до підготовки розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 14-1 КУпАП України до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Положеннями пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Наказ Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 (далі Інструкція № 512), встановлено, що відповідальна особа або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, зареєстрований за її межами, звільняється від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою законної сили:

така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, форму якої наведено у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - заява про згоду), а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Пунктом 8 Інструкція № 512 визначено, що винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, постанову про адміністративне правопорушення він не отримував, у зв`язку з чим не міг протягом встановленого законодавством терміну звернутись до відповідача з заявою про звільнення від адміністративної відповідальності та надати докази про належного користувача.

Водночас, відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу, щодо вказаних доводів апелянта вказує, що оскаржувана постанова була направлена апелянту поштою та отримана ним 15.12.2021. До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем, зокрема, додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 126).

Колегією суддів з аналізу вищевказаного рекомендованого повідомлення встановлено, що відправником є Державна служба України з безпеки на транспорті, адресатом Польський О.М., поштова адреса адресата: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей, зазначених в об`єкті поштового зв`язку за місцем призначення вищезазначене поштове відправлення вручено особисто 15.12.2021. Однак, в графі «Розписка про одержання*» відсутні ПІБ та підпис особи, яка одержала поштове відправлення.

Отже, з вказаного рекомендованого повідомлення неможливо встановити, що саме позивачем було отримано зазначене поштове відправлення.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зазначав у офіційних документах за адресою: АДРЕСА_2 . (див. зміст позову а.с. 1, зміст нотаріально посвідченого договору від 05.11.2021 а.с. 8).

Враховуючи наведене, зазначене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на думку колегії суддів у достатній мірі не свідчить про належне повідомлення відповідачем ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП, обмежив право позивача на надання пояснень та відповідних доказів щодо інкримінованого йому правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 14-1 КУпАП, чим порушив процедуру розгляду справи, що суттєво вплинуло на результат її розгляду.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

З огляду на викладене, враховуючи важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, а також те, що Державною службою України з безпеки на транспорті не було повно та всебічно встановлено обставини справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що невиконання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства в цій частині свідчить про незаконність всієї процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції в даній справі є передчасними, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази, не враховані судом першої інстанції, які свідчать про наявність прогалин в доказовій базі даної справи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не встановлено всіх обставин справи, що мають істотне значення для її вирішення, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б свідчили про обґрунтованість висновків про наявність підстав для винесення постанови серії ВМ № 00002362 від 08.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі, якщо уповноваженим органом не обґрунтовані підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного здобуття доказів вини особи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити частково, скасувати постанову серії ВМ № 00002362 від 08.12.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та направити справу на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, на підставі приписів ст. 139 КАС України, колегією суддів встановлено, що апелянтом сплачено судовий збір за подання позову в сумі 496,20 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 744,30, всього - 1240,50 грн.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, а також часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 620,25 грн. (1240,50 грн х 50%).

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2022 по справі № 490/592/22 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2022 по справі № 490/592/22 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00002362 від 08.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП та надіслати справу про адміністративне правопорушення, на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати судовий збір в сумі 620, 25 грн. (шістсот двадцять гривень двадцять п`ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.