Справа № 204/489/23
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/489/23
Провадження № 6-а/204/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Черкез Д.Л., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , стягувачі: ДПП у Дніпропетровській області, Інспекція з питань контролю з паркуванням ДМР, ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , стягувачі: ДПП у Дніпропетровській області, Інспекція з питань контролю з паркуванням ДМР, ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в якій він просив визнати такими, що не підлягають виконанню: постанову № ЕАВ 699627, видану 29.10.2018 року ДПП про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн; постанову № АР 835363, видану 03.03.2019 року ДПП про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.; постанову № ЕАВ 1140553, видану 10.05.2019 року ДПП про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.; постанову № ЕАК 1594568, видану 06.10.2019 року ДПП про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510,00 грн.; постанову № ЕАВ 1422229, видану 13.08.2019 року ДПП про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.; постанову № ІД 00088434, видану 11.02.2020 року Інспекцією з питань контролю за паркуванням ДМР про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 600,00 грн.; вимогу № Ф 9286-50/66у, видану 14.11.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 8 779,54 грн.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Питання щодо звернення до конкретного адміністративного суду врегульовується інститутом підсудності адміністративних справ.

Підсудність - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між адміністративними судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції. На відміну від адміністративної юрисдикції, яка розмежовує компетенцію між державними органами щодо вирішення адміністративних справ, підсудність розмежовує компетенцію у тій самій сфері (щодо вирішення адміністративних справ), але між різними судами.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначене статтею 20 КАС України.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , останній просить визнати такими, що не підлягають виконанню постанови ДПП у Дніпропетровській області та Інспекції з питань контролю з паркуванням ДМР, а також вимогу ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Так, частиною 1 статті 20Кодексу адміністративного судочинства України визначено предметну підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам як адміністративним судам. Вищезазначена норма містить виключний перелік категорій справ, які слід розглядати в місцевих загальних судах як адміністративних.

У ч.ч. 1, 2 ст. 374 КАС України закріплено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Але, оскільки у своїй заяві ОСОБА_1 просить визнати такими, що не підлягають виконанню, не виконавчі документи, які видані місцевим судом як адміністративним судом, а постанови ДПП у Дніпропетровській області та Інспекції з питань контролю з паркуванням ДМР, а також вимогу ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з урахуванням змісту частини 1 статті 20 КАС України, очевидним є висновок про те, що адміністративна справа щодо розгляду зазначеної заяви не відноситься до виключного переліку справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (який не видавався місцевим загальним судом як адміністративним судом), в даному випадку відноситься до предметної юрисдикції окружного адміністративного суду.

За таких обставин, вищезазначена заява ОСОБА_1 підсудна не Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська як адміністративному, а підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду як адміністративному суду першої інстанції.

Проте, чинний КАС України не містить чіткого правового алгоритму дій судді на стадії відкриття провадження у справі у випадку подання заяви з недотриманням норм, що регулюють предметну підсудність адміністративних справ, а лише врегульовано питання про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а саме пунктом 2 частини 1 статті 29 КАС України визначено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Разом з цим, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З наведеного вище вбачається, що розгляд адміністративним судом з порушенням правил предметної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та є безумовною підставою для скасування ухваленого у справі рішення у відповідності до приписів ст. 318 КАС України, згідно якої рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що належним судом буде той суд, якому, відповідно до вимог чинного законодавства, підсудна певна справа.

Таким чином, застосуванню підлягає закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не може бути розглянута по суті Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська як непідсудна цьому суду, враховуючи, що інститут предметної юрисдикції розмежовує компетенцію адміністративних судів, а предмет заяви відноситься до виключної предметної юрисдикції окружних адміністративних судів, приходжу до висновку, що заяву ОСОБА_1 , стягувачі: ДПП у Дніпропетровській області, Інспекція з питань контролю з паркуванням ДМР, ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню необхідно передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 20, 29, 30, 243, 248 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , стягувачі: ДПП у Дніпропетровській області, Інспекція з питань контролю з паркуванням ДМР, ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (адреса: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до суду апеляційної інстанції Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.Л. Черкез