Справа № 280/12740/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/12740/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року в адміністративній справі №280/12740/21 (суддя у 1 інстанції Максименко Л.Я.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними і скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення ОСОБА_1 , починаючи з 02.03.2021 року, стажу роботи на посаді судді 15 років 4 місяці і 1 день, та визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 50 процентів (відсотків) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 82 від 19 березня 2021 року та №82 від 01.06.2021 в частині визначення ОСОБА_1 , починаючи з 02.03.2021 року, стажу роботи на посаді судді 15 років 4 місяці і 1 день, та в частині визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 50 процентів (відсотків) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 02.03.2021 враховувати стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 22 років 7 місяців та 11 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 02.03.21 враховувати відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді 84 % відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453 у редакції Закону № 192;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 84 процентів суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 82 від 19 березня 2021 року в частині визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 процентів (відсотків) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при призначенні пенсії з 02.03.2021 та №82 від 01.06.2021 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, яка має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання в Університеті внутрішніх справи м. Харків з 19.08.1993 по 27.06.1997, тривалістю 01 рік 11 місяців 4 дні, слухача факультету підготовки професійних суддів з 01.09.2003 по 30.06.2004 тривалістю 5 місяців та службу на посаді слідчого СВ Заводського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області, слідчого СВ Токмацького МВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, слідчого Токмацького МРВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області з 27.07.1997 по 02.07.2002 тривалістю 4 роки 11 місяців 6 днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 02.03.2021 перерахунок та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи на посаді судді 22 роки 7 місяців 11 днів на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 02.03.2021 за №08-02/684, виходячи із 54 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при винесенні рішення. Зазначено, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону №1402, тобто Закону який був чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звільнений у відставку рішенням Вищої Ради правосуддя № 484/0/15-21 від 25.02.2021 та є суддею у відставці.

Рішенням від 19 березня 2021 № 82 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 призначено довічне утримання судді у відставці з 02 березня 2021 року у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

28 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Запорізькій області для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.06.2021 №82, було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В рішенні зазначено, що розрахований стаж ОСОБА_1 на посаді судді склав 15 років 4 місяці 1 день відповідно до ч.1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України Про судоустрій і статус суддів (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020, для всіх судді у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Колегія судів погоджує висновок суду першої інстанції, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Так, на 19 березня 2021 відповідачем позивачу призначено довічне утримання судді у відставці з 02 березня 2021 року у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 за №08-02/684, при цьому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді здійснено виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Водночас, відповідно до розрахунку стажу роботи судді що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Токмацьким районним судом, стаж роботи позивача складає 22 роки 7 місяців 11 днів.

Розбіжність у розрахунку стажу полягають у тому, що відповідачем не включено половину строку навчання в Університеті внутрішніх справи м. Харків з 19.08.1993 по 27.06.1997, тривалістю 01 рік 11 місяців 4 дні та слухача факультету підготовки професійних суддів тривалістю 5 місяців, службу на посаді слідчого СВ Заводського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області, слідчого СВ Токмацького МВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, слідчого Токмацького МРВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області. Вказана обставина не заперечується і відповідачем.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом та підставами спору. Зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17 та від 29.04.2020 у справі 426/12415/16-а, обставини яких є подібними, Верховний Суд дійшов наступного висновку: "<…> невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним".

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та робота на посаді слідчого.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у рішенні Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № П/9901/382/18).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області при розрахунку довічного грошового утримання неправомірно невраховано до стажу роботи ОСОБА_1 як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Університеті внутрішніх справи м. Харків з 19.08.1993 по 27.06.1997, тривалістю 01 рік 11 місяців 4 дні та слухача факультету підготовки професійних суддів тривалістю 5 місяців, службу на посаді слідчого СВ Заводського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області, слідчого СВ Токмацького МВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, слідчого Токмацького МРВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області.

Враховуючи вищезазначене, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 має нараховуватись виходячи зі стажу 22 роки 7 місяців 11 днів, а тому при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 54%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 2* 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року в адміністративній справі №280/12740/21 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року в адміністративній справі №280/12740/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва