Справа № 500/2992/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2992/22 пров. № А/857/15202/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2022р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Байди Андрія Миколайовича, діючого на підставі ордеру на надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити зарахування періодів роботи до страхового стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії за віком (суддя суду І інстанції: Мірінович У.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 23.09.2022р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 23.09.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

16.08.2022р. (згідно з відбитку поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Байда А.М., діючий на підставі ордеру на надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. щодо відмови ОСОБА_1 в обчисленні пенсії з більш високого заробітку згідно довідок про заробітну плату № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р., виданої ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу, та незарахування зазначених періодів роботи в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії позивачу з 08.03.2022р., із урахуванням заробітку згідно довідок про заробітну плату виданої ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р., із урахуванням зазначених періодів роботи в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців (а.с.2-6).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.29-30).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо незарахування позивачу в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 14.09.1983р. по 29.09.1989р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, з урахуванням заробітку згідно довідок про заробітну плату виданих ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу, № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р.; зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 14.09.1983р. по 29.09.1989р. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, з урахуванням заробітку згідно довідок про заробітну плату, виданих ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу, № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р. з дня призначення пенсії, а саме: з 09.03.2022р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с.40-48).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.51-53).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі: трудової книжки, з позначкою про те, що особа працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на неї поширювалися пільги, передбачені для осіб, які працювали в зазначених місцевостях; письмового трудового договору, про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, із позначкою, що на неї поширювалися пільги, передбачені для осіб, які працювали в зазначених місцевостях; довідки, про те, що особа працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на неї поширювалися пільги, передбачені для осіб, які працювали в зазначених місцевостях.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, а саме з 01.08.1945р. до 01.03.1960р. у подвійному розмірі, а з 01.03.1960р. до 01.01.1991р. - у півторакратному розмірі.

Згідно записів трудової книжки та додатково наданої довідки № НТ/03-197 від 04.03.2015р. позивачка працювала в районах Крайньої Півночі з 14.09.1983р. по 29.09.1989р.

Оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні підтверджуючі документи, в яких зазначено, що на позивача поширювались пільги, передбачені для осіб, які працювали в зазначеній місцевості, тому даний період обчислено в одинарному розмірі.

У зв`язку з воєнними діями на території України пенсійний орган не має можливості надіслати запит в Управління ПФ Російської Федерації /РФ/ в м.Новий Уренгой для проведення перевірки достовірності видачі довідок про заробіток до липня 2000 року.

Таким чином, правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із донарахуванням страхового стажу відсутні.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як з`ясовано під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Тернопільській обл. з 09.03.2022р. як одержувач пенсії за віком згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі поданої нею заяви про призначення пенсії від 15.04.2022р.

Згідно матеріалів пенсійної справи позивача загальний стаж роботи становить 44 роки 02 місяці 28 днів (а.с.20).

Позивач повторно звернулася із заявою до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо перерахунку її страхового стажу за період роботи у районах Крайньої Півночі з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р., як один рік роботи за півтора роки стажу, оскільки їй невідомо причини незарахування відповідачем до її страхового стажу вказаних періодів роботи у районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні.

Листом № 2357-2476/Б-02/8-1900/22 від 01.07.2022р. ОСОБА_1 відмовлено в такому перерахунку страхового стажу в пільговому обчисленні (а.с.15-16)

ГУ ПФ України в Тернопільській обл. повідомило позивача, що стаж роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них до 01.01.1991р. провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу PCP № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Згідно записів трудової книжки та додатково наданої довідки № НТ/03-197 від 04.03.2015р. ОСОБА_1 працювала в районах Крайньої Півночі з 14.09.1983р. по 29.09.1989р.

Оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні підтверджуючі документи, в яких зазначено, що на ОСОБА_1 поширювались пільги, передбачені для осіб, які працювали в зазначеній місцевості, тому спірний період обчислено в одинарному розмірі.

До заяви про призначення пенсії подано довідки про заробіток до 01.07.2000р. за період роботи з грудня 1982 року по серпень 1983 року в «Уренгойгазбуд» та з вересня 1983 року по вересень 1989 року в ООО «Газбуд видобуток Уренгой».

Покликаючись на п.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний орган зазначив про неможливість надіслати запит до пенсійних органів РФ для проведення перевірки достовірності видачі довідок про заробіток до липня 2000 року по причині військових дій на території України.

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Трудовий стаж позивача в районі Крайньої Півночі підтверджується матеріалами справи та відповідними записами у її трудовій книжці, тому спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Також представлені позивачем довідки № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. про розмір заробітної плати до липня 2000 року за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р., виданої ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу, є дійсними, містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача, мають відбиток печаток товариства, підписані головним бухгалтером, та відсутні відомості про їх скасування уповноваженими органами або визнання нечинними (недійсними), тому відповідач безпідставно не врахував їх при призначенні пенсії позивачу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» та № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. /Порядок № 637/ (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: - періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; - професія або посада; - характер виконуваної роботи; - розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; - первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно п.22 Порядку № 637 стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020р. у справі № 159/4315/16-а та від 26.04.2021р. у справі № 348/2180/16-а.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

В пункті 7 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затв. постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС № 530/П-28 від 16.12.1967р., зазначено, що трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі», Ямало-Ненецький автономний округ і м.Новий Уренгой належать до районів Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Підпунктом «д» п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно з п.3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до Інструкції про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС № 520/П-28 від 16.12.1967р., пільги, передбачені ст.ст.1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960р., з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967р., надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору.

Пільги, передбачені ст.5 зазначеного Указу, зокрема, щодо пільгового обчислення стажу, надавалися при умові укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Таким чином, на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), лише за наявності укладеного строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) працювала на таких посадах:

з 14.09.1983р. по 30.06.1985р. - на посаді машиніста-кочегара в «Уренгойгазбуд»;

з 01.07.1985р. по 29.09.1989р. - на посаді оператора котельні ООО «Газбуд видобуток Уренгой» в м.Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу (а.с.9-12).

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. При цьому, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.09.2019р. у справі № 348/2208/16-а, від 03.07.2018р. у справі № 302/662/17-а, від 18.06.2020р. у справі №537/1415/17, від 18.06.2020р. у справі № 140/1319/16-а, від 15.01.2021р. у справі № 348/2319/16-а.

Таким чином, стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці, тому спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Разом з тим, згідно з абз.5 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 41 зазначеного Закону встановлено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.44 вказаного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Угодою між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р. встановлено правила обчислення розміру пенсій.

Відповідно до ст.6 цієї Угоди працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно ст.7 зазначеної Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. /Угода про гарантії/ та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 5 Угоди про гарантії визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами ч.ч.2 і 6 ст.6 Угоди про гарантії встановлено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Статтею 3 Угоди про гарантії також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Разом з тим, частиною 3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. /Порядок № 22-1/ для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Згідно з п.2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно п.4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

При зверненні 15.04.2022р. до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 просила врахувати довідки № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. та № НТ/03-197 від 04.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р., виданих ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу.

Проте, пенсійним органом, не враховано заробітну плату, вказану в зазначених довідках, через неможливість встановлення факту нарахування та сплати страхових внесків до ПФ РФ. При цьому будь-яких покликань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що довідки про заробітну плату, які були надані позивачем, є дійсними, містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача, мають відбиток печаток товариства, підписані головним бухгалтером, при цьому відомості про їх скасування уповноваженими органами або визнання нечинними (недійсними) є відсутніми.

Відсутність у відповідача відомостей про сплату підприємством страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.03.2018р. у справі № 208/6680/16-а та від 24.05.2018р. у справі №490/12392/16-а.

Таким чином, дії ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідок про заробітну плату № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р., виданих ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу, є протиправними, а тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача, з урахуванням зазначених довідок з дня призначення пенсії тобто, починаючи з 09.03.2022р.

Порядок подання та перелік документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, незалежно від наявності права особи на призначення/перерахунок пенсії, законодавством передбачена обов`язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом.

Аналіз листа ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № № 2357-2476/Б-02/8-1900/22 від 01.07.2022р. вказує, що такий не є рішенням про відмову в призначенні/перерахунку пенсії та свідчить про розгляд заяви позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Отже, з наведеного слідує, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення/перерахунок пенсії відповідачем не було прийнято відповідного рішення.

Рішення пенсійного органу, які приймаються за зверненнями осіб, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Зі змісту листа ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 2357-2476/Б-02/8-1900/22 від 01.07.2022р. стає очевидним, що відповідач не вбачає підстав для зарахування ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періоду роботи з 14.09.1983р. по 29.09.1989р. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, з урахуванням заробітку згідно довідок про заробітну плату, виданих ООО «Газбуд видобуток Уренгой» Ямало-Ненецького автономного округу № 73-1/06-6 від 13.03.2015р. за період роботи з 14.09.1983р. по 31.12.1988р. та з 01.01.1989р. по 29.09.1989р.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання призначення/перерахунку пенсії або відмови в її перерахунку саме у формі прийняття рішення (чи наказу), коли з наданої листом відповіді стає зрозуміло, що відповідь для заявника є негативною, має ознаки формалізму.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, відмова у формі листа свідчить про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством.

Оскільки процес надання позивачу відмови у призначенні/перерахунку пенсії без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, тому в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про визнання протиправною відмови ГУ ПФ України в Тернопільській обл., викладеної в листі № 2357-2476/Б-02/8-1900/22 від 01.07.2022р., та зобов`язання вчинити певні дії.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ в Тернопільській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2022р. в адміністративній справі № 500/2992/22 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Дата складання повного тексту судового рішення: 19.01.2023р.