Справа № 260/4972/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2023 рокум. Ужгород№ 260/4972/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська область,88000), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, буд. 22 В, м. Луцьк,Волинська область,43000) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що позивач звернулася із заявою до Головного управління ПФУ в Закарпатській області за призначенням пенсії за віком, однак відповідачем було відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком, згідно рішення від 25.08.2022 року за №76 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу підтвердженого в установленому законодавством порядку та зазначено, що страховий стаж становить 22 роки 14 днів з необхідних 29 років. Також відповідачем було повідомлено, що управлінням не зараховано до страхового стажу період роботи з 03.09.1992 по 21.12.1998рр, оскільки наявне виправлення в наказі на прийняття. Однак, позивач наголошує, що формальні неточності у документах, чи не чіткість відбитку печатки організації за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. З огляду на зазначене позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на даний адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що розглянувши документи подані для призначення пенсії ОСОБА_1 - Головним управлінням в Волинській області (структурним підрозділом, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) встановлено, що загальний страховий, стаж відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 22 роки 6 місяці 14 днів. Наявного стажу роботи є недостатньо для призначення позивачеві пенсії за віком. Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років, який необхідний позивачці для призначення пенсії Головним управлінням прийнято рішення за №76 від 25.08.2022 р. про відмову у призначенні пенсії. Так, до страхового стажу роботи позивачці не врахований період роботи в Державному підприємстві роздрібної торгівлі «Талін» з 03.09.1992 р. по 21.12.1998 р., оскільки у записі трудової книжки про прийняття на роботу міститься виправлення наказу. З огляду на зазначене відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 18.08.2022 року звернулася із заявою до Головного управління ПФУ в Закарпатській області за призначенням пенсії за віком, відповідно до Закону України «Загально обов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно пункт 4.2 Порядку 2-1 працівник сервісного центру після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

На підставі екстериторіальності, для розгляду заяви позивача було визначено Головне управління ПФУ у Волинській області.

Так, згідно рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 25.08.2022 року за №76 позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 11).

Згідно рішення Головного управління ПФУ у Волинській області від 25.08.2022 року за №76 зазначено, що страховий стаж позивача становить 22 роки 14 днів, а також повідомлено, що позивачеві не зараховано до страхового стажу період роботи з 03.09.1992 по 21.12.1998рр, оскільки наявне виправлення в наказі на прийняття (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач працювала в Державному підприємстві роздрібної торгівлі «Талін» та була прийнята даним підприємством по переводу на посаду продавця 2 категорії ДПРТ «Талін» з 03.09.1992 року, згідно наказу №1 від 03.09.1992 року, що підтверджується записом № 6 трудової книжки та звільнена з даного підприємства 21.12.1998 року згідно наказу №7 «К» від 18.12.1998 року, що підтверджується записом №8 трудової книжки (а.с. 12, зворотній бік), про що міститься мокра печатка.

Так, ДПРТ «Талін» було реорганізовано в ТОВ «Талін», що відображено в записі №7 трудової книжки позивача (а.с. 12, зворотній бік).

Також, в матеріалах справи міститься наказ підприємства від 08.10.1997 №1, яким підтверджується надання позивачеві відпустки (а.с. 13).

Довідкою про підтвердження трудового стажу від 28.07.2022 р. вих. №21 виданою ПАТ «Торговий дім «Україна», підтверджується, що позивач працювала на даному підприємстві, однак з 02.09.1992р. була звільнена по переводу на інше підприємство (наказ 118-К від 02.09.1992р.) (а.с. 14).

Архівною довідкою №328 Ужгородської міської ради від 18.07.2022 підтверджується відпустка відповідача без збереження заробітної плати з 09 жовтня по 08 листопада 1997 р. включно, а також зазначено, що інші документи не виявлено,

Згідно листа від 12.09.2022 року зазначено, що в Державний архів Закарпатської області документи ДПРТ «Талін» ТОВ ЛТД «Талін» на зберігання до архіву не передавалися (а.с. 17).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 2 Закону №1788 визначені види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з приписами ст. 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Таким чином, з системного аналізу вказаних норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 1 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, чи не чіткість відбитку печатки організації за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, суд зауважує, що у відповідності до розділів III, IV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Крім того, витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Так, Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії

Разом з тим, відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Працівник не несе відповідальності за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, відтак не погоджується із діями відповідача щодо неврахування його спірного трудового стажу, вказаного у його трудовій книжці з підстав вказаних у відповідях відповідача.

Аналогічна правова позиція визначена Верховним Судом у постанові №687/975/17 від 21.02.2018року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Натомість, відповідач відмовляючи позивачеві у зарахуванні спірного періоду не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці чи відображення чіткості поставленої печатки.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неточність запису про прийняття чи звільнення з роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що в свою чергу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо надання права на пенсію.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідачем при призначенні пенсії позивачеві було протиправно не враховано до страхового стажу період роботи з 03.09.1992 року по 21.12.1998 року в Державному підприємстві роздрібної торгівлі «Талін».

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У відповідності до ст.77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 139, 241, 243, 244, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, буд. 22 В, м. Луцьк,Волинська область,43000, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1992 по 21.12.1998 рік в Державному підприємстві роздрібної торгівлі «Талін».

2. Рішення про відмову в призначені пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області від 25.08.2022р. за №76 скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи, згідно записів трудової книжки з 03.09.1992 по 21.12.1998 рік в Державному підприємстві роздрібної торгівлі «Талін».

3. Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович