Справа № 580/3284/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3284/22 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Єгорової Н.М.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Головне управління, відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи на посаді медичної сестри інфекційного відділення Монастирищенської ЦРЛ;

- зобов`язати відповідача відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати до страхового стажу позивача у подвійному розмірі період роботи на посаді медичної сестри інфекційного відділення Монастирищенської ЦРЛ з 15.12.1990 до 31.07.2006 - додатково 2 роки, 6 місяців та 20 днів;

- зобов`язати відповідача провести з 31.07.2006 до 15.10.2021 перерахунок пенсії за вислугу років та доплату до пенсії з урахуванням загального стажу 41 рік, 18 днів, понаднормативного - 21 рік, 18 днів та довідки про заробітну плату за 1992-1996 роки;

- зобов`язати відповідача провести з 15.10.2021 перерахунок пенсії за віком та доплату до пенсії з урахуванням 53 років і 11 місяців страхового стажу, 33 років і понаднормативного стажу та довідки про заробітну плату за 1992-1996 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу проведено перерахунок пенсії, водночас неправомірно не враховано увесь її стаж, у т.ч. у подвійному розмірі, та заробіток, що призвело до зменшення розміру пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року даний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обрахунку стажу роботи ОСОБА_1 з 15.12.1990 до 01.05.2002 та з 07.07.2003 до 31.07.2006 в інфекційному відділенні Монастирищенської ЦРЛ в одинарному розмірі з 01.01.2004.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в обрахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період 60 місяців з 01.01.1992 до 31.12.1996.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати стаж, з якого обрахована пенсія ОСОБА_1 у подвійному розмірі, за період роботи з 15.12.1990 до 01.05.2002 та з 07.07.2003 до 31.07.2006 у подвійному розмірі та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням такого стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01.01.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням заробітної плати за період 60 місяців з 01.01.1992 до 31.12.1996.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Оскільки позивач працювала на посаді медсестри інфекційного відділення, то вона має право на пільговий стаж відповідно до вказаної статті Закону № 1788-XII.

Крім того, ч. 1 статті 40 Закону № 1058-IV встановлено право пенсіонера за його бажанням для обчислення пенсії враховувати заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, тому позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням заробітку за 1992-1996 роки (60 місяців) на підставі довідки про заробітну плату від 23.11.2021 № 40, виданої КНП "Монастирищенська багатопрофільна лікарня" Монастирищенської міської ради Черкаської області.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтовування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, та зобов`язав Головне управління зарахувати позивачу період з 15.12.1990 по 01.05.2002 - в подвійному розмірі, проте вказаний період був зарахований до страхового стажу позивача у подвійному розмірі ще з моменту призначення пенсії. Тому рішення суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованим.

Також необґрунтованим є рішення суду в частині зобов`язання зарахувати позивачу період з 07.07.2003 по 31.07.2006 в подвійному розмірі, оскільки:

- період роботи з 07.07.2003 по 31.12.2003 був зарахований до страхового стажу позивача у подвійному розмірі ще з моменту призначення пенсії,

- період з 01.01.2004 по 31.07.2006 - не підлягає зарахуванню в подвійному розмірі, оскільки суперечитиме вимогам статті 24 Закону № 1058-ІУ.

Щодо вимоги про здійснення перерахунку пенсії, то відсутні підстави для врахування довідки про заробітну плату від 23.11.2021 № 40, виданої КНП "Монастирищенська багатопрофільна лікарня", про періоди роботи із січня 1991 року до грудня 1993 року, із січня 1999 року до грудня 1999 року, оскільки актом перевірки достовірності вищезазначеної довідки від 25.07.2022 встановлено розбіжності з первинними бухгалтерськими документами, а саме: не зазначені періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Позивач, не погоджуючись з апеляційною скаргою відповідача, подала на неї відзив, де зазначила, що пенсія за вислугу років, яка була їй призначена у 2006 році, призначалася за нормами Закону № 1788 "Про пенсійне забезпечення". Саме за нормами цього Закону і обраховувався пільговий стаж позивача. У тому числі, і за період з 01.01.2004 по 31.07.2006. Тому звернення відповідача до статті 24 Закону № 1058 є помилковим. І на сьогодні у Законі №1058 прописано, що при призначенні пенсії за вислугу років після 1 січня 2004 року застосовується пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше.

Та обставина, що обчислення пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-ІУ за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-ХІІ.

При цьому, статті 9 Закону № 1058-ІУ не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно статті 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, є помилковим, оскільки редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Коефіцієнт страхового стажу позивача має обраховуватись з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%.

Крім того, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

В обґрунтовування вимог апеляційної скарги зазначено, що наголосивши на дискреції відповідача щодо обрахування понаднормового стажу позивача, суд знівелював імперативну норму права, коли дії відповідача чітко визначені законом, і тому суду необхідно зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. Така позиція суду, на переконання позивача, щодо захисту її прав, є помилковою.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022 та від 12 серпня 2022 року № 573 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Враховуючи те, що розгляд апеляційної скарги здійснюється в умовах воєнного стану, що суттєво обмежує можливість вирішення справи у строк, встановлений статтею 309 КАС України, колегія суддів з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу в умовах діючого воєнного стану, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2006 року перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримувала пенсію за вислугу років, яку було призначено відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 580/534/22, яке набрало законної сили 26.03.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 з 15.10.2021 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у сфері економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2019, 2020, 2021 роки).

На виконання вказаного рішення суду, рішенням від 17.05.2022 № 41 про перерахунок пенсії позивачеві з 15.10.2021 здійснено призначення пенсії за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу 51 рік 2 місяці та 1 день.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 30.03.1981, позивач прийнята на роботу 10.09.1987 до Монастирищенської центральної районної лікарні. В подальшому позивач:

- 15.12.1990 - переведена на посаду медсестри процедурної інфекційного відділення (запис № 6);

- 11.01.1993 - переведена на посаду медсестри палатної інфекційного відділення (запис № 7);

- 01.05.2002 - звільнена за власним бажанням (запис № 8);

- 07.07.2003- прийнята на посаду сестри медичної стаціонару інфекційного відділення на 0,5 ставки (запис № 9);

- 31.07.2006 - звільнена у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (запис № 10).

08.06.2022 позивач звернулася до відповідача зі скаргою, в якій просила:

- зробити перерахунок пенсії за вислугу років з 01.08.2006 до 15.10.2021 з урахуванням загального стажу 41 рік 18 днів і понаднормового стажу 21 рік 18 днів (станом 01.08.2006);

- провести перерахунок пенсії за віком з часу її призначення з урахуванням загального страхового стажу 53 роки 11 місяців 18 днів та понаднормового стажу 33 роки 11 місяців 18 днів;

- провести перерахунок пенсії з урахуванням додатково 60 місяців заробітної плати з 01.01.1992 до 31.12.1996.

На вказане звернення, відповідач листом від 06.07.2022 № 3333-3128/В-03/8-2300/22 повідомив, що до страхового стажу позивачеві в подвійному розмірі зараховано періоди роботи в інфекційному відділенні Монастирищенської ЦРЛ з 15.12.1990 по 01.05.2002 та з 07.07.2003 по 31.12.2003, що становить 8 місяців. Періоди роботи з 01.01.2004 враховано в одинарному розмірі, як передбачено чинним законодавством. Отже, підстави для перерахунку доплати за стаж за період з 01.08.2006 до 15.10.2021 відсутні.

Також зазначено, що на виконання рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 580/534/22 позивачеві призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, яку обчислено з урахуванням страхового стажу 51 рік 2 місяці (стаж враховано до 28.12.2021), у т.ч. 26 років 3 місяці - робота в Монастирищенській ЦРЛ. Доплату за стаж визначено за 21 рік (27 років 7 місяців (страховий стаж, врахований в одинарному розмірі) + 23 роки 8 місяців (страховий стаж, обчислений в подвійному розмірі) = 51 рік).

У пенсійній справі позивача наявна довідка про заробітну плату від 30.06.2005 № 127 за період з січня 1994 року до грудня 1998 року.

У січні 2022 року позивач звернулася до Головного управління та надала довідку про заробітну плату від 23.11.2021 № 40 за періоди роботи з січня 1991 року до грудня 1993 року, з січня 1999 року до грудня 1999 року.

Вказану довідку про заробітну плату направлено на перевірку обґрунтованості її видачі.

Вважаючи дії відповідача щодо неврахування стажу у подвійному розмірі та не проведення перерахунку пенсії протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходив з такого.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом

Статтею 60 Закону 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06 квітня 2000 року № 1645-III інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Згідно даних трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідки КНП "Монастирищенська багатопрофільна лікарня" Монастирищенської міської ради Черкаської області від 13.12.2021 № 30, позивач з 15.12.1990 до 01.05.2002 працювала на посаді медсестри процедурної інфекційного відділення Монастирищенської ЦРЛ, а з 07.07.2003 до 31.07.2006 - на посаді сестри медичної стаціонару (0.5 ст.) інфекційного відділення.

Тобто, за наведених обставин справи та зазначеного правового регулювання, позивач має право на пільговий стаж, обчислений у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII.

Згідно приписів статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, є безпідставним, оскільки викладена вище редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. При цьому, стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону № 1788-XII та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17.

Між тим, як вірно зазначено відповідачем, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, та зобов`язав Головне управління зарахувати позивачу період роботи з 15.12.1990 по 31.12.2003 в подвійному розмірі, проте, вказаний період був зарахований до страхового стажу позивача у подвійному розмірі ще з моменту призначення пенсії, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, розрахунком трудового стажу (а.с. 10, 60, 89). Відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині є безпідставним, а тому підлягає зміні з викладенням коректного періоду роботи позивача, що підлягає обрахунку у подвійному розмірі, а саме: з 01.01.2004 по 31.07.2006.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо обрахунку стажу роботи позивача в інфекційному відділенні Монастирищенської ЦРЛ в одинарному розмірі з 01.01.2004 та зобов`язати відповідача перерахувати стаж, з якого обрахована пенсія позивачу, у подвійному розмірі за період роботи з 01.01.2004 до 31.07.2006.

Щодо проведення з 31.07.2006 до 15.10.2021 та з 15.10.2021 перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату за період 60 місяців з 01.01.1992 до 31.12.1996, слід зазначити таке.

Згідно ч. 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно пункту 2.7 Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку № 21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Отже, наведеними нормами передбачено подання органу Пенсійного фонду відповідної довідки про заробітну плату (дохід) для обчислення та перерахунку пенсії.

Відповідно до ч. 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Разом з тим, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.02.2020 по справі № 291/99/17, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачеві пенсії.

При цьому, цифри, вказані у довідці повністю співпадають з цифрами, які є в первинних (бухгалтерських) документах за місцем роботи позивача в лікарні. Необхідності вказувати в довідці про періоди перебування у відпустці без збереження зарплати не передбачено Законом. Відповідно до Порядку у довідці вказують тільки нараховану і сплачену заробітну плату (помісячно) на основі первинних документів за відповідний період. Протилежного відповідачем не доведено.

За таких обставин, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач мала законні сподівання на обрахунок її пенсії з урахуванням заробітку, вказаного у довідці про заробітну плату від 23.11.2021 № 40 за періоди роботи з січня 1991 року до грудня 1993 року, з січня 1999 року до грудня 1999 року, що видана КНП "Монастирищенська багатопрофільна лікарня" Монастирищенської міської ради Черкаської області, тому позов в частині перерахунок пенсії з урахуванням заробітку за 1992-1996 роки (60 місяців) підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зарахування позивачу 33 років 11 місяців понаднормативного стажу із 53 років 11 місяців 20 днів страхового стажу, слід зазначити таке.

Відповідно до статті 28 Закону № 1058-IV (на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Станом на день призначення позивачу пенсії за вислугу років (01.08.2006) із загального (страхового) стажу 41 рік 18 днів понаднормативний стаж мав складати 21 рік 18 днів, однак, відповідачем враховано лише 18 років (без подвоєння, 38 років 5 місяців 28 днів дійсно дають 18 років понаднормативного стажу). При цьому стаж 38 років 5 місяців 28 днів підтверджується довідкою відповідача; а 2 роки 6 місяців 20 днів - це подвоєння стажу за період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2006, що є предметом спору у даній справі (стаж за вказаний період в одинарному розмірі підтверджується довідкою ПФУ). Отже, всього стаж роботи позивача з подвоєним коефіцієнтом станом на 01.08.2006 складає 41 рік 18 днів.

З урахуванням того, що після призначення позивачу пенсії за вислугу років у 2006 році вона з 1.05.2008 року знову працювала і сплачувала страхові внески, на час вступу в дію Закону № 3668-VI від 08.07.2011, станом на 01.10.2011 року її понаднормовий стаж складав 24 роки 6 місяців 18 днів. Але відповідач протиправно вважає, що цей стаж має складати тільки 21 рік, заперечуючи пільгові 3 роки 5 місяців за період з 01.05.2008 по 01.10.2011 та з 01.10.2011 по 28.12.2021, за які сплачені внески на соцстрах.

Таким чином, станом на 28.12.2021 понаднормовий стаж позивача мав складати 33 роки 11 місяців, виходячи з 53 років 11 місяців страхового стажу та 20 років страхового стажу для жінок для встановлення мінімального розміру пенсії за віком і доплати за понаднормовий стаж. Зменшення понаднормового стажу Законом не передбачено.

Відповідно, при призначенні пенсії за вислугу років у 2006 році відповідач, не врахувавши подвоєння стажу, і не зарахувавши додаткових 2 роки 6 місяців 20 днів за період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2006, зменшив коефіцієнт стажу позивача. Крім того, відповідач, врахувавши дані про зарплату позивача за 1994-1998 роки, а не за 1992-1996 роки, як того вимагав пенсіонер, зменшив коефіцієнт зарплати. В свою чергу, при призначенні пенсії за віком у 2022 році відповідач не врахував подвоєного стажу за період з 01.05.2008 у розмірі 12 років 11 місяців, який мав складати 33 роки 11 місяців 18 днів (станом на 04.01.2022).

Суд, відмовляючи у задоволенні вимоги позивача зобов`язати відповідача провести з 31.07.2006 по 15.10.2021 перерахунок пенсії з урахуванням загального стажу 41 рік 18 днів, понаднормового - 21 рік 18 днів, а з 15.10.2021 - з урахуванням 53 років і 11 місяців страхового стажу, 33 роки 11 місяців 18 днів понаднормового стажу, зазначив, що такі вимоги є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Суд не може підміняти пенсійний орган та здійснювати його функцію щодо обрахунку та встановлення страхового стажу у вказаному позивачем розмірі. Колегія суддів погоджується з таким твердженням суду першої інстанції, оскільки суд може підтвердити чи спростувати правильність обрахунку пенсійним органом відповідного стажу, а не обраховувати його заміть відповідача.

Слід зазначити, що суд помилково застосував ч. 4 статті 45 Закону № 1058-ІУ стосовно строку перерахунку призначеної пенсії, оскільки приписами ч.1 статті 45 вказаного Закону встановлено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням того, що при призначенні позивачу пенсії за віком з 15.10.2021 мала бути врахована довідка про зарплату за 1992-1996 роки, перерахунок пенсії за віком з урахуванням цієї довідки про зарплату має бути здійснений з дня призначення пенсії за віком, тобто з 15.10.2021.

Доводи апеляційних скарг, окрім тих, що стосуються подвоєння стажу за період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2006, а також дати, з якої слід здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати за період 60 місяців з 01.01.1992 до 31.12.1996, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для, зокрема, зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 4 вказаної статті закріплено, що зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи лише в частині, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення в резолютивній частині, виклавши резолютивну частину рішення в редакції, з урахуванням вищевикладених мотивів судом.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року - змінити, виклавши абзац четвертий та п`ятий його резолютивної частини таким чином:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі період роботи на посаді медичної сестри інфекційного відділення Монастирищенської центральної районної лікарні з 01.01.2004 по 31.07.2006, додатково зарахувавши 2 роки 6 місяців 20 днів стажу, здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням такого стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 15.10.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням заробітної плати за період 60 місяців з 01.01.1992 до 31.12.1996.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Н.М. Єгорова

Я.М. Собків