Справа № 420/17911/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Попов Михайло Сергійович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Одеській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області «Про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи» від 24.10.2022 р., протокол №11-1;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера - механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві «Петрекс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про підтвердження стажу роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві «Петрекс». Рішенням комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 26.07.2022, протоколом №7 відмовлено у підтвердженні зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку з відсутністю відомостей про роботу на посаді докера-механізатора в складі комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах у портах. В подальшому, рішенням комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 24.10.2022 р., протокол №11-1, знову було відмовлено позивачу у підтвердженні зарахування до пільгового стажу вказаного періоду роботи за тих же обставин, що зазначені у попередньому рішенні.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Одеській області, відмовивши у підтвердженні зарахування до пільгового стажу вказаного періоду роботи, незаконно порушило конституційні права останнього на отримання пенсії, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 13.12.2022 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.12.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що процедура підтвердження стажу роботи органами Пенсійного фонду України врегульована Постановою Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що розраховуються до стажу для призначення пенсії» №18-1 від 10.11.2006. У зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відмовлено з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем документів посада «докер-механізатор» відсутня у складі бригади, у якій працював позивач. Отже, довідка надана позивачу для підтвердження пільгового стажу не відповідає первинним документам.

Відсутні підстави для підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 в період роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько - шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки надані позивачем документи не підтверджують стаж. З огляду на вищезазначене, рішення Головного управління від 24.10.2022 за протоколом №11-1 є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, щодо вимоги про стягнення судових витрат відповідач зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

27.12.2022 позивач та його представник подали відповідь на відзив.

Згідно із частинами 1, 2 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Такі справи суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Подана позивачем та його представником відповідь на відзив судом не розглядається, оскільки згідно із частиною 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про підтвердження стажу роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », до якої було додано: сканкопії трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідки головного управління статистики в Одеській області від 30.06.2022 №04-13/26-22 про державну реєстрацію припинення спільного українсько-шведського підприємства «Петрекс» з 15.12.2008, архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 16.06.2022 № 1134-В-11.1-21 про періоди роботи, архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 16.06.2022 №1136-В-11.1-21 про заробітну плату за 1996-1998 роки, історичної довідки українсько-шведського підприємства «Петрекс», наказу про закінчення трудового договору від 30.04.1998 № 27Л, карток обліку руху коштів за період з 1996-1997 роки, військового квитка серії НОМЕР_2 про проходження військової строкової служби, а також дані довідки ОК-5.

Рішенням комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 26.07.2022, протокол №7, відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку з відсутністю відомостей про роботу на посаді докера-механізатора в складі комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах у портах.

У жовтні 2022 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про підтвердження стажу роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », додатково надавши до заяви копію наказу про зарахування на посаду № 3 від 19.07.1996 та свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 26.07.1985.

Рішенням комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 24.10.2022, протокол №11-1, відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку з відсутністю відомостей про роботу на посаді докера-механізатора в складі комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах у портах.

Не погоджуючись із тим, що йому не зараховано до пільгового стажу період роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Закон «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до п.«г» ч.1 ст.55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають: механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про підтвердження пільгового стажу.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.07.1985 позивач працював з 19.07.1996 по 30.04.1998 на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаді докера-механiзатора із зазначенням підстав для внесення даних записів (відповідні накази) та проставленням штампів та печаток установи, де працював позивач.

Крім того, факт того, що позивач дійсно працював з 19.07.1996 по 30.04.1998 на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаді докера-механiзатора, підтверджується архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 16.06.2022 № 1134-В-11.1-21.

Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із п.2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як встановлено, п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а звернув увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Окрім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказану позицію сформував Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 дійшов висновку, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Оскаржуване рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 24.10.2022, протокол № 11-1 прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Позиція відповідача про відсутність відомостей про роботу на посаді докера-механізатора в складі комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах у портах не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради № 1136-В-11.-21 від 16.06.2022 зазначено, що позивач працював на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (бр. 2).

Доводи відповідача висновки суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області «Про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи» від 24.10.2022 року, протокол №11-1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) період роботи з 19.07.1996 по 30.04.1998 на посаді докера-механізатора на спільному українсько-шведському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний