Справа № 240/8805/22
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/8805/22

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Бердичівської міської ради Житомирської області щодо неукладення з Департаментом культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації охоронного договору на об`єкт спадщини, пам`ятку місцевого значення з охоронним № 46 - Будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768;

- зобов`язати Бердичівську міську раду протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку місцевого значення з охоронним № 46 - Будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зазначений Будинок належить до пам`яток архітектури місцевого значення з охоронним № 46 на підставі розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації від 04.03.1996 № 151. Проте охоронний договір на зазначену пам`ятку відповідачем не укладено.

Ухвалою суду позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

Бердичівська міська рада Житомирської області не виконала вимог ухвали суду щодо подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.08.2022 клопотання Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області задоволено. Замінено позивача у справі - Департамент культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації на його правонаступника - Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що у комунальній власності територіальної громади міста Бердичева в особі Бердичівської міської ради на підставі свідоцтва про право власності від 15.11.2005 серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Бердичівської міської ради, перебуває нежитлова будівля - Будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Бердичівська окружна прокуратура 26.08.2021 зверталася до Бердичівської міської ради із запитом про надання інформації щодо укладення охоронного договору та вжиття відповідних заходів.

У відповідь Бердичівська міська рада листом від 02.09.2021 повідомила про те, що користувачам та власникам пам`ятки неодноразово наголошувалося на необхідності укладання охоронних договорів, а листом від 21.09.2021 - що повноваження на укладення охоронних договорів на пам`ятки виконавчому комітету Бердичівської міськради не делеговані.

Бердичівською окружною прокуратурою у порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" 27.09.2021 на адресу Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації направлено повідомлення щодо збереження об`єктів культурної спадщини територіальної громади міста в особі Бердичівської міської ради, в тому числі щодо укладення охоронного договору стосовно Будинку ОСОБА_1 .

У листі відповіді Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації від 04.10.2021 зазначено, що відповідно до "Списку історичних населених місць України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878, до історично населених місць Житомирської області включено: м. Житомир, м. Бердичів, м. Коростень, м. Коростишів, смт. Любар, смт. Миропіль, м. Новоград-Волинський, м. Овруч, смт. Олевськ, м. Радомишль. Департаментом направлено лист структурним підрозділам у галузі культури райдержадміністрацій, міським, селищним, сільським радам щодо необхідності забезпечити укладання охоронних договорів з Департаментом культури, молоді та спорту облдержадміністрації на об`єкти культурної спадщини, що знаходяться на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць. Також повідомлено, що заходи щодо укладання охоронного договору шляхом звернення до суду із позовом зобов`язального характеру не вжито, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Листом від 15.12.2021 Бердичівська окружна прокуратура повторно звернулася із повідомленням до Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації із проханням повідомити про вжиті заходи щодо укладання охоронного договору.

Департамент культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації у листі від 28.12.2021 повідомив Бердичівську окружну прокуратуру про те, що охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини не укладено. Згідно чинного бюджетного законодавства кошти обласного бюджету спрямовуються на утримання бюджетних установ обласного значення та виконання заходів, передбачених програмами, які затверджені обласною радою. Дієві та належні заходи, які б у повній мірі забезпечили виконання вимог чинного законодавства України, зокрема шляхом пред`явлення позову, зобов`язального характеру, не вживалися, оскільки в обласному бюджеті на 2021 рік не передбачено видатків для сплати судового збору.

Вважаючи таку бездіяльність уповноваженого державного органу протиправною, Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту з цим позовом.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області вказує, що будинок ОСОБА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Бердичева в особі Бердичівської міської ради, починаючи з 15.11.2005, тобто охоронний договір мав бути укладений не пізніше 15.12.2005.

Враховуючи обізнаність Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації про порушення відповідачем пам`яткоохоронного законодавства України, наявний визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідний компетентний орган бездіє протягом тривалого часу.

Відсутність в обласному бюджеті на 2021 рік видатків для сплати судового збору не свідчить про бажання позивача вжити дієвих та належних заходів, які б у повній мірі забезпечили виконання вимог чинного законодавства України, зокрема шляхом пред`явлення позову. Така відповідь свідчить, навпаки, про затягування процесу захисту порушеного інтересу держави, що у свою чергу може призвести до знищення культурної пам`ятки місцевого значення.

Зазначені обставини вказують на те, що позивач не здійснює належним чином захист інтересів держави, а тому суд вважає, що прокурором обґрунтовано право на звернення з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, судом враховується, що правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 № 1805-ІІІ (далі - Закон № 1805-ІІІ).

За Преамбулою цього Закону об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Охорона культурної спадщини - це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

За змістом ст. 23 Закону № 1805-ІІІ усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору (ч. 1 ст. 24 Закону № 1805-ІІІ).

Статтею 25 Закону № 1805-ІІІ визначено, що надання об`єктів культурної спадщини, що є пам`ятками, в користування юридичним та фізичним особам з науковою, культурно-освітньою, туристичною та іншою метою здійснюється з дотриманням встановлених цим Законом вимог.

Юридичні та фізичні особи, у користуванні яких перебувають пам`ятки, відповідають за їхню збереженість і зобов`язані дотримувати вимог органів охорони культурної спадщини.

Юридичні та фізичні особи зобов`язані забезпечити збереженість пам`яток на землях, якими вони користуються, та укладати з органами охорони культурної спадщини охоронні договори.

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі - Порядок № 1768) передбачено, що власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (п. 1 Порядку № 1768).

Водночас, у пункті 5 Порядку № 1768 зазначено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, із аналізу положень Закону № 1805-ІІІ та Порядку № 1768 слідує, що юридичні або фізичні особи у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1805-ІІІ консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Відповідачем як власником пам`ятки архітектури місцевого значення не виконано обов`язку з укладення охоронного договору з органом охорони культурної спадщини на вказану пам`ятку.

Зважаючи на викладені обставини, відповідач зобов`язаний укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку місцевого значення з охоронним № 46 - Будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768.

Частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на викладене судовий збір, сплачений позивачем, не відшкодовується за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області (вул. Вінницька, 23, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, РНОКПП/) в інтересах держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації (вул. М. Бердичівська, 25, м. Житомир, 10014, ) до Бердичівської міської ради Житомирської області (пл. Центральна, 1, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Бердичівської міської ради Житомирської області щодо неукладення з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації охоронного договору на об`єкт спадщини, пам`ятку місцевого значення з охоронним № 46 - Будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768.

Зобов`язати Бердичівську міську раду Житомирської області протягом одного місяця з дати набрання рішення суду законної сили укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку місцевого значення з охоронним № 46 - Будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко