Справа № 300/4213/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" грудня 2022 р. справа № 300/4213/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.07.2021 за №0000001/7.21-19 та за №0000002/7.21-19, -
ОСОБА_2 (далі представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.07.2021 за №0000001/7.21-19, яким визначено до сплати суму податкових зобов`язань за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами в розмірі 5556,17 грн та штрафні санкції 1389,04 грн та податкове повідомлення-рішення від 15.07.2021 №0000002/7.21-19, яким визначено до сплати суму податкових зобов`язань за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами в розмірі 12 223,59 грн та 3 055,99 грн штрафні санкції.
Протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень представник позивача обґрунтовує наступним. З акту перевірки на підставі якого були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення вбачається, що перевіркою встановлено порушення п.2 ч.2 ст.52, п.1 та пункту 5 ч. 8 ст. 257 п.1ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, а також підпункту 185.1 ст.185, пункту 187.8, пункту п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу. Порушення на думку відповідача виявились в тому, що позивач занизив митну вартість товару, який ввозився на територію України, що потягнуло за собою недоплату обов`язкових платежів. Такого висновку митний орган дійшов порівнюючи та перевіряючи автентичність копій документів,та відповідних листів від митного органу Королівства Нідерланди. Вказані висновки вважає необґрунтованими, а рішення прийняті митним органом на їх підставі незаконними з огляду на те, що Галицька митниця Держмитслужби, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по митних документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом та прийняла Постанову про порушення митних правил № 0286/2090/21 від 09 березня 2021року, яка скасована рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/6396/21 від 24 травня 2021року.
Івано-Франківська митниця Державної митної служби України надала відзив на позов. Із заявленими вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають. Вказує, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару позивачем надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і як наслідок при декларуванні товару занижено його митну вартість.Так, вказані обставини і стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Громадянином України ОСОБА_1 та нерезидентом, представником нідерландської компанії «ToubenAuto's» - (в м. Медика, Польська Республіка) 11.09.2018 укладено договір купівлі-продажу вживаного транспортного засобу марки «SIAT» модель «IBIZA» 2011 року випуску, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 1200 євро. На підставі зазначеного договору, продавцем виставлено рахунок-фактуру №18200776 від 11.09.2018 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.10.2011.
ОСОБА_1 11.09.2018 ввезено на митну територію України придбаний транспортний засіб. Підставою для пропуску на митну територію України було подано митну декларацію №UA206020/2018/400675 від 14.09.2018, рахунок фактуру №18200776 від 11.09.2018 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.10.2011, видане компетентними органами Королівства Нідерланди, згідно яких Нідерландською компанією TeubenAuto's (WillemBarentszstraat 12 7825 VZ Emmen) автомобіль марки «SIAT» модель «IBIZA», номер кузова НОМЕР_1 , було продано ОСОБА_1 за 1200 євро.
Згідно листа від 05.10.2020 №NL20DZA00209254WZ митним органом Королівства Нідерланди надано копії рахунку фактури від 10.09.2018 №15-5908 та митної декларації від 10.09.2018MRN 18NLJLWAYWAO0RWD50, відповідно до яких продавцем вказаного автомобіля є нідерландська компанія AutobedrijfVlashuizen B.V. (Tarasconweg 17, 5627GB Eindhoven), а його вартість становить 2900 євро. Рахунок №15-5908 від 10.09.2018, наданий компанією ОСОБА_3 не відповідає рахунку №18200776 від 11.09.2018, наданому українською стороною.
Як встановлено Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у рішенні від 24.05.2021 у справі №344/6396/21, у графах №8 та 9 митної декларації від 14.09.2018 №UA206020/2018/400675, поданої Галицькій митниці Держмитслужби України для митного оформлення товару транспортного засобу марки «SIAT» модель «IBIZA» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , було зазначено отримувача товару та особу відповідальну за фінансове регулювання ОСОБА_1 ..
У митній декларації від 14.09.2018 UA206020/2018/400675 у графі №22 та №42 вказана вартість товару 1200 євро.
Водночас, з 07.06.2021 по 08.06.2021 працівниками Галицької митниці ДМС здійснена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 на дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, своєчасності та достовірності сплатимитних платежів за митною декларацією №UA206020/2018/400675 від 14.09.2018.
За наслідками перевірки був складений акт від 16.06.2021 №30/7.4-19/ НОМЕР_4 .
Згідно акту перевіркою було встановлено наступні порушення:
- п. 2 ч. 2 ст. 52, п. 1 та пп. 5 п. 8 ст. 257, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита та митною декларацією від 14.09.2018№UA206020/2018/400675 на загальну суму 5 556,17грн;
- пп. в) п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість за митною декларацією від 14.09.2018№UA206020/2018/400675 на загальну суму 12 223,59 грн.
Отже,прийшовши до висновку, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару, внаслідок чого при декларуванні занижено митну вартість на суму 17 779,76 грн.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, якими донараховано митні платежі та застосовано фінансові санкції, вважаючи їх протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Згідно із частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Як передбачено пунктом другим частини другої статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Згідно з пунктом другим частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
З аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.
Згідно із статтею 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів.
Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Зі змісту акта перевірки вбачається, щовисновок контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів ґрунтується на підставі інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди щодо ввезеного на митну територію України транспортного засобу.
Як встановлено рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2021 у справі №344/6396/21, відповідачем на підставі аналізу листа від 05.10.2020 №NL20DZA00209254WZ наданим митним органом Королівства Нідерланди, рахунку фактури від 10.09.2018 №15-5908 та митної декларації від 10.09.2018MRN 18NLJLWAYWAO0RWD50, відповідно до яких продавцем вказаного автомобіля є нідерландська компанія AutobedrijfVlashuizen B.V. (Tarasconweg 17, 5627GB Eindhoven), а його вартість становить 2900 євро, та рахунку від 11.09.2018№18200776, наданому українською стороною. згідно яких Нідерландською компанією TeubenAuto's (WillemBarentszstraat 12 7825 VZ Emmen) автомобіль марки «SIAT» модель «IBIZA», номер кузова НОМЕР_1 , було продано ОСОБА_1 за 1200 євро, та зроблено висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів.
Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу і не виключає можливості переходу права на автомобіль після такого оформлення до інших осіб.
При цьому, суд враховує, що самі по собі документи митних органів Королівства Нідерланди не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами у даній справі.
Крім того, в акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання відповідачем переваги в доказовій силі документам митних органів Королівства Нідерланди, ніж тим, що подані позивачем до митного оформлення на митниці.
Отже,митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене.
Окрім того, суд наголошує, що в досліджуваній справі рішення про коригування митної вартості в порядку статті 55 МК України митницею не виносилось.
При цьому суд бере до уваги, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2021 у справі №344/6396/21, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021,постанову в.о начальника Галицької митниці Держмитслужби від 09.03.2021№0286/2090/21в справі про порушення митних правил про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності застаттею 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу скасовано, провадження закрито.
Водночас, вище зазначеним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської встановлено, зокрема, що «самі по собі документи митних органів Королівства Нідерландине є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушені митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару».
Отже, встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2021 у справі №344/6396/21 обставини доводять безпідставність висновків контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів та в силу статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом під час вирішення даного спору.
Так, відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи та, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.
Ключовим при вирішенні спору, суд вважає те, що митним органом не надано беззаперечних доказів існування у позивача намірів фінансового характеру, спрямованих на ухиляння від сплати всіх необхідних платежів при митному оформленні.
Оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи непідтвердження під час розгляду справи обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував свої твердження про порушення позивачем вимог пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 5 частини 8 статті 257, пункту1 частини 1 статті 279, Митного кодексу України, підпункту в)пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статі 190 Податкового кодексу України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є підставним та обґрунтованим, та підлягає задоволенню.
Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень не дотримано приписи пп.1, 3, 5, 6 ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим такі податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 77, 78,139, 159, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2021 за №0000001/7.21-19.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2021 за №0000002/7.21-19.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Представнику ОСОБА_1 та Івано-Франківській митниці Державної митної служби України рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 15 грудня 2022 р.