Справа № 340/532/22
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2023 року м. Дніпросправа № 340/532/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року в адміністративній справі № 340/532/22 (суддя І інстанції Момонт Г.М.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дій відповідача щодо застосування обмеження пенсії (розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), призначеної йому, максимальним розміром з 01.04.2019;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року позов задоволений.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016. Передбачені ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII. Наголошує, що обґрунтованим є розповсюдження положень даного нормативно-правового акту на пенсійну виплату позивача. Посилається на правову позицію викладену у постановах Верховного суду. Звертає увагу на те, що з 01.04.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, якою внесені зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596. Відповідно до зазначених змін, фінансування здійснюється централізовано, тобто Пенсійним фондом України та органами соціального захисту населення, а не ГУПФУ в областях, м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 6-7) є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України та перебуває на обліку у відповідача.

З 08 травня 2000 року позивачу призначена пенсія за вислугу років (27 років) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 у розмірі 90% грошового забезпечення (а.с. 30, зі зворотного боку), а з 01.04.2007 - 95% (а.с. 31, зі зворотного боку).

У зв`язку з підвищенням грошового забезпечення Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області довідку від 16.03.2018 № 6880* про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за нормами, чинними за січень 2018 року, за прирівняною посадою 10365,00 грн. (а.с. 45)

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 відповідачем перераховано пенсію позивача з 01.01.2018 та обчислено її основний розмір, виходячи з 95 % відповідних сум грошового забезпечення визначено (з надбавками) у розмірі 10769,05 грн. (а.с. 45, зі зворотного боку)

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі № 340/3703/21 позов позивача до відповідача про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії, призначеної позивачу, на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» від 03.06.2021 № 6880*; зобов`язано відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії, призначеної позивачу, на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» від 03.06.2021 № 6880* з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком. (а.с. 53-56)

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі № 340/3703/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача та обчислено її основний розмір, виходячи з 95% відповідних сум грошового забезпечення визначено (з надбавками) у розмірі 28579,85 грн та обмежено пенсію максимальним розміром. (а.с. 51)

29.12.2021 позивач звернувся до відповідача щодо проведення перерахунку та виплати в новому розмірі пенсії з 01.04.2019 на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі № 340/3703/21 згідно з новою довідкою від 03.06.2021 № 6880 про розмір грошового забезпечення, виготовленою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» без обмеження її максимальним розміром. (а.с. 8-9)

Листом від 06.01.2022 № 118-11685/О-09/8-1100/22 відповідач повідомив, що перерахунок пенсії проведено з урахуванням норм чинного законодавства. (а.с. 10)

Позивач вважає обмеження розміру його пенсії протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. У цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Відповідач діяв всупереч вимогам верховенства права, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії у розмірі, встановленому законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Предметом спору є правомірність обмеження відповідачем розміру пенсії позивача.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Питання обчислення пенсій військовослужбовців та прирівняних до них осіб регулюються розділом V Закону № 2262-ХІІ, зокрема статтею 43 «Заробіток (грошове забезпечення) для обчислення пенсій».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі Закон № 3668) частину 5 статті 43 Закону № 2262-ХІІ викладено в такій редакції:

«Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

У подальшому у зв`язку з доповненням Законом від 12.04.2016 № 1080-VIII статті 43 Закону № 2262-ХІІ новими частинами частина 5 стала частиною 7.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-XII зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Ухвалюючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20 грудня 2016 року ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність, а тому з цієї дати цей Закон, який є спеціальним у питаннях обчислення пенсії військовослужбовцям, не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Разом з тим, згідно зі ст. 2 Закону № 3668-VI, на приписи якої послався апелянт, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих), зокрема відповідно до Закону № 2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення неконституційними не визнавались.

Таким чином з 20 грудня 2016 року склалась ситуація, коли двома законами по різному регулюється питання обмеження максимальним розміром пенсій військовослужбовців.

Вирішуючи питання, норми якого Закону підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний суд виходить з такого.

По-перше, згідно з преамбулою Закону № 2262-ХІІ цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Отже, саме Закон № 2262-ХІІ є спеціальним Законом, який регулює питання пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ та Національній поліції, і він жодних обмежень щодо максимального розміру пенсії не містить.

По-друге, Конституційний Суд України в рішенні від 20 грудня 2016 року чітко зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Колегія суддів зауважує, що така позиція КСУ стосується не тільки приписів ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, а й встановлює загальний підхід до спірних правовідносин, відповідно до якого пенсія, яку особа отримує відповідно до Закону № 2262-ХІІ, обмежена в розмірі бути не може, оскільки це суперечить положенням ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а та від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20 сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала з огляду на те, що суперечливе і неоднозначне регулювання спірних відносин порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не Закону № 3668-VI, а тому пенсія, яку особа отримує відповідно до Закону № 2262-ХІІ, обмеженню максимальним розміром не підлягає.

Стосовно пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено вище, перерахунок пенсії позивача з 1 квітня 2019 року на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 340/3703/21 відповідачем здійснений у грудні 2021 року, а вже 20 січня 2022 року (а.с. 27), тобто в межах шестимісячного строку, позивач звернувся до суду з цим позовом, а тому позивачем дотримано строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постановах 03.09.2020 у справі № 400/949/19, від 11.08.2020 у справі № 520/2986/19, від 03.09.2020 у справі № 520/3061/19, від 02.10.2020 у справі № 826/1285/16, від 02.07.2020 у справі № 280/1931/19, від 24.06.2020 у справі № 160/8324/19, від 03.09.2020 у справі № 400/949/19, від 11.08.2020 у справі № 520/2986/19, та від 03.09.2020 у справі № 520/3061/19 є необґрунтованим, оскільки не стосуються подібних правовідносин, оскільки застосування пенсійним органом обмеження пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, максимальним розміром не було предметом розгляду вказаних справ.

Стосовно доводів апелянта про відсутність у нього функцій фінансування виплати пенсій відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, у редакції постанови від 16 грудня 2020 року № 1279 (далі Порядок № 1596), суд зауважує, що відповідно до п. 13 цього Порядку списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

Згідно з п. 14 Порядку № 1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Отже, перерахування коштів уповноваженим банкам дійсно проводить Пенсійний фонд України, однак таке перерахування здійснюється на підставі списків, які складаються територіальними органами Пенсійного фонду України, що спростовує зазначені вище доводи апелянта.

Крім того, відповідно до абз. 6 п. 3 ч. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області є належним відповідачем у справі, на якого покладено функції з виплати перерахованої пенсії.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, положення про фінансування виплати пенсій на центральному рівні не може мати наслідком позбавлення права позивача отримувати пенсійні виплати в належному розмірі.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, відповідач протиправно після проведення перерахунку пенсії позивача застосував обмеження його пенсії максимальним розміром, а тому повинен здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу без такого обмеження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до справ незначної складності, постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року в адміністративній справі № 340/532/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко