Справа № 440/10992/22
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10992/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді у справі №440/10992/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України в якій просять:

- визнати протиправні дії Державну податкову службу України в облікуванні: Людина у статусі людина ОСОБА_1 від 02 червня 2021 року та Людину в статусі Людина чоловік ОСОБА_4 від 04 серпня 2021 року, які відмовились від ідентифікаційного номера Людей у статусі Людини вважати фізичними особами як платників податків в Державному реєстру та здійснювали облік як платників податків та інших обов`язкових платежів за встановленою формою 1-П (далі Повідомлення за ф.1-П) з дня отримання від них Повідомлення про зміну статусу з фізичної особи людини в статус людини, а саме: Людина в статусі Людина жінка ОСОБА_1 від 02 червня 2021 року та Людина в статусі Людина чоловік ОСОБА_4 від 04 серпня 2021 року,

- визнати протиправні дії Державної податкової служби України щодо внесення відмітки/штампу у паспорт про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта Людину в статусі Людина жінка ОСОБА_1 від 02 червня 2021 року та Людину в статусі Людина чоловік ОСОБА_4 від 04 серпня 2021 року,

- визнати Державної податкової служби України, що пенсіонер за віком не працююча Людина в статусі Людина жінка ОСОБА_1 отримує пенсію розміром - 2100 грн до листопада 2022 року (інших платежів не отримує) не є платником податку (згідно довідки про доходи № 752512 від 14 вересня 2022 року),

- визнати Державної податкової служби України, що пенсіонер за віком не працююча Людина в статусі Людина чоловік ОСОБА_4 отримує пенсію розміром - 2100 грн до листопада 2022 року (інших платежів не отримує) не є платником податку,/

- зобов`язати Державної податкової служби України вилучити інформацію про присвоєння людина у статусі людина жінка ОСОБА_1 від 02 червня 2021 року та Людина у статусі Людина чоловіка ОСОБА_4 від 04 серпня 2021 року ідентифікаційний номер та серію і номер паспорта та всю інформацію про них Державної податкової служби України з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, знищити її облікову картку з ідентифікаційним номером.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

19 січня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді у справі №440/10992/22.

В обгрунтування заяви про відвід зазначено, що " ... ухвалу винесено з грубими не допустимими описками, а саме: що перевіривши матеріали адміністративного позову від фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ... .

Ми не надавали згоди на це, а судовий захист прав людини не маєте право відмовити, або змушувати сплачувати судовий збір людям в статусі людини, отримуючи пенсію за віком, яка менша за прожитковий мінімум, отримуючи соціальну виплату - яка не є доходом ... .

.. не надіслали копію суддівських посвідчень та присяги, які повинні бути належним чином не завірені ... винесли Ухвалу не від Імені України ... .

... недовіра від неналежного перевіряння матеріалів адміністративного позову не вказали вірно дані про статус в позовному позові, що від Людини в статусі Людини жінки ОСОБА_1 та людини в статусі Людина мужчина Олег Олександрович Гордєєв ...

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді ...".

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно із частинами першою та другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11 жовтня 2006 року №21-496во06). Водночас, для того, аби ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Згідно з частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі "Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно уставленої практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Важливо зазначити, що відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі "Білуха проти України", стосовно об`єктивного критерію слід визначити, … чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії"). Довіра - це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Як слідує із заяви позивачів про відвід судді, остання обґрунтована незгодою зі змістом ухвали суду від 02 січня 2023 року про залишення позовної заяви без руху.

Вказані доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки мотиви, які покладені в основу заяви про відвід, стосуються процесуальних дій та рішень суду.

За приписами частини третьої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України головуючий у судовому засіданні відповідно до завдання адміністративного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, усуваючи із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи.

Так, за змістом заяви про відвід, позивачу фактично висловили свою незгоду зі змістом прийнятого судом процесуального рішенням.

При цьому частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, аналізуючи підстави поданої заяви про відвід, суд звертає увагу на відсутність жодних доказів щодо існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

За приписами частин третьої, четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Виходячи з положень викладених норм, для вирішення питання про відвід судді Удовіченка Сергія Олександровича заяву про відвід слід передати для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підстави вищевикладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Для вирішення питання про відвід судді Удовіченка Сергія Олександровича заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді у справі №440/10992/22 передати для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію цієї ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Удовіченко