Справа № 320/13284/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року № 320/13284/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК МІДАС" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК МІДАС" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 27.07.2021 № 16192/0716 та від 27.07.2021 № 16193/0716.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариство не порушувало вимог Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з ТОВ "Будівельна група Укрлюкс", ТОВ "БК "МВМ", ТОВ "Проксин Плюс" та правомірно сформувало податковий кредит за результатами здійснення господарських взаємовідносин із зазначеними контрагентами. Так, позивач вказує, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій є безпідставними та не підтверджені належними доказами, оскільки товариством у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів та податкових накладних сформовано податковий кредит. Зокрема, позивач стверджує, що господарські операції з вказаними контрагентами підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, та були надані податковому органу під час перевірки.

При цьому, позивач зауважив, що порушення податкового законодавства з боку контрагентів не впливає на результати діяльності ТОВ "ДК МІДАС" та не може бути підставою для притягнення товариства до відповідальності, оскільки воно не може нести відповідальність за можливі дії інших суб`єктів господарювання та/або його керівних органів.

Крім того, позивач стверджує, що податковим органом було порушено порядок призначення перевірки, а висновки акту перевірки зроблені з порушенням норм матеріального права.

У зв`язку з зазначеним, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення незаконними, внаслідок чого звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відповідач правом на подання до суду відзиву на позов не скористався. Водночас, надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Головне управління при проведенні перевірки ТОВ "ДК МІДАС" та оформленні її результатів діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення є законними.

Звертав увагу суду, що твердження товариства щодо недоліків прийнятого наказу про проведення перевірки від 20.05.2021 №857-п є безпідставними та незаконними, оскільки він відповідає вимогам встановленим п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ "Будівельна група Укрлюкс" відповідач звертав увагу на те, що виходячи з висновків експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ТОВ "Будівельна група Укрлюкс" не здійснювало капітальний ремонт гідротехнічних споруд та розчистку струмка Сирець у Шевченківському та Подільському районах м. Києва, внаслідок чого фінансово господарські операції між товариством та позивачем не мають змісту, обсягів та факту.

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ "БК "МВМ" відповідач звертав увагу на те, що відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) №7760171 від 09.04.2020 на підприємстві ТОВ "БК "МВМ" рахується лише одна особа. Відповідно до поданого ТОВ "БК "МВМ" фінансового звіту від 18.02.2021 №11734373 станом на 31.12.2020 на підприємстві відсутні основні засоби, а не подання форми №20-ОПП свідчить про відсутність об`єктів оподаткування. Вказане, на думку податкового органу, свідчить про відсутність у ТОВ "БК "МВМ" реальних фактичних можливостей транспортування продукції, внаслідок чого товариство не здійснювало придбання товарів реалізованих позивачем.

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ "Проксин Плюс" відповідач звертав увагу на те, що ТОВ "Проксин Плюс" не має технічної можливості для самостійного проведення робіт по реконструкції спортивного комплексу "Світлотехнік", оскільки відсутні об`єкти оподаткування та основні фонди, послуги та інше.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 02.12.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.01.2022.

Протокольною ухвалою від 18.01.2022 суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК МІДАС" (ідентифікаційний код 39394222, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 26) 15.09.2014 було зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК МІДАС" за КВЕД є:

41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний)

43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.

64.30 Трасти, фонди та подібні фінансові суб`єкти

69.10 Діяльність у сфері права

69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування

41.10 Організація будівництва будівель

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК МІДАС", індивідуальний податковий номер 98, є платником податку на додану вартість з 01.12.2014, про що свідчить інформація з Реєстру платників ПДВ.

У період з 21.05.2021 по 27.05.2021 Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області на підставі направлення від 21.05.2021 №3318/10-36-07-16, наказу від 20.05.2021 №857-п, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК МІДАС" з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з підприємствами - постачальниками ТОВ "Проксин Плюс" (податковий номер 33341238) за період діяльності з 01.12.2019 по 31.12.2019, ТОВ "БК "МВМ" (податковий номер 43122202) за період діяльності з 01.02.2020 по 28.02.2020, ТОВ "Будівельна група Укрлюкс" (податковий номер 43537483) за період діяльності з 01.06.2020 по 30.06.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 03.06.2021 №8392/10-36-07-16/39394222, яким встановлені наступні порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

п.44.1, ст.44, п.185.3 ст.185, п.198.1 ст.198, п.200.1, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення ПДВ на загальну суму 28944,00 грн., в тому числі за лютий 2020 року на суму 28944,00 грн. та заниження податку на додану вартість всього на суму 1359880,00 грн. в тому числі за грудень 2019 року на суму 122784,00 грн., за лютий 2020 року на суму 551328,00 грн., за червень 2020 року на суму 539683,00 грн., за грудень 2020 року на суму 146085,00 грн.

На підставі акту перевірки від 03.06.2021 №8392/10-36-07-16/39394222 контролюючим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 27.07.2021 №16193/0716, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1495868,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 1359880,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 135988,00 грн.;

- від 27.07.2021 №16192/0716, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 28944,00 грн.

Як убачається з акту перевірки, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало те, що операції з контрагентами постачальниками з придбання будівельних матеріалів, роботи по капітальному ремонту гідротехнічних споруд та розчистки струмка Сирець у Шевченківському та Подільському районах м. Києва та роботи по реконструкції спортивного комплексу "Світлотехнік" не є господарською діяльністю підприємства у зв`язку з відсутністю можливості контрагентів постачальників виконати власними силами зазначені операції, та у зв`язку з відсутністю підтвердження факту реального походження відповідного задокументованого обсягу ТМЦ, що свідчить про нереальність одержання (купівлі) вищевказаного товару. Період фінансово-господарської діяльності грудень 2019 року, лютий 2020 року, червень 2020 року, грудень 2020 року.

Також в акті перевірки зазначено, що ТОВ "ДК МІДАС" придбано у ТОВ "БК "МВМ" будівельні матеріали. Операції відображені ТОВ "ДК МІДАС" з постачальником ТОВ "БК "МВМ" не є господарською діяльністю підприємства у зв`язку з відсутністю підтвердження факту реального походження відповідного задокументованого обсягу ТМЦ, що свідчить про нереальність одержання (купівлі) товару. Період фінансово-господарської діяльності лютий 2020 року.

Позивач зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржив в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, яка своїм рішенням від 30.09.2021 №22226/6/99-00-06-01-03-06 залишили їх без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Частиною першою статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГП України) передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані положеннями Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд зазначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Відповідно до визначення терміну "первинний документ", яке наведене в статті 1 Закону №996-ХІV - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо її закінчення.

В силу вимог статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Статтею 1 Закону №996-ХІV передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга статті 3 Закону №996-ХІV).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Статтею 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів і послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Водночас, нормами ПК України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

З наведеного випливає, що для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як убачається з матеріалів справи, 27.04.2020 між КП виконавчого органу Київської міської ради по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва ("Плесо" (далі - Замовник) та ТОВ "ДК "МІДАС" (далі - Генпідрядник) було укладено договір генерального підряду №1401 на виконання будівельних робіт по капітальному ремонту об`єктів комунальної власності міста Києва.

Відповідно до умов вказаного договору ТОВ "ДК "МІДАС" прийняло на себе зобов`язання по виконанню робіт з капітального ремонту гідротехнічних споруд та розчистки струмка Сирець у Шевченківському та Подільському районах м. Києва.

3 метою виконання робіт за вказаним Договором, 18.05.2020 між ТОВ «ДК «МІДАС» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС» було укладено договір субпідряду № 03/18-05-20 від 18.05.2020 , відповідно до умов якого Субпідрядник прийняв на себе зобов?язання виконати роботи по капітальному ремонту гідротехнічних споруд та розчистки струмка Сирець у Шевченківському та Подільському районі м. Києва.

Згідно з умовами Договору субпідряду, Субпідрядник виконував роботи з використанням власних матеріалів та ресурсів.

За вказаним Договором субпідряду у червні 2020 року Субпідрядником було виконано, передано Генпідряднику та прийнято Генпідрядником частину робіт.

Так, прийняття робіт Генпідрядником від Субпідрядника підтверджується:

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 05.06.2020 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 05.06.2020 року на суму 298 779,98 грн., в тому числі ПДВ 49 796,66 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 09.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 09.06.2020 на суму 298 856,71 грн., в тому числі ПДВ 49 809,45 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 10.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 10.06.2020 на суму 299 000,03 грн., в тому числі ПДВ 49 833,34 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 12.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 12.06.2020 на суму 299 000,03 грн., в тому числі ПДВ 49 833,34 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 15.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 15.06.2020 на суму 299 000,03 грн., в тому числі ПДВ 49 833,34 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 15.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 15.06.2020 на суму 299 000,03 грн., в тому числі ПДВ 49 833,34 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 15.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 15.06.2020 на суму 299 000,03 грн., в тому числі ПДВ 49 833,34 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 16.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 16.06.2020 на суму 299 871,66 грн., в тому числі ПДВ 49 978,61 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 16.06.2020 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 16.06.2020 року на суму 299 583,43 грн., в тому числі ПДВ 49 930,57 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 16.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 16.06.2020на суму 273 002,59 грн., в тому числі ПДВ 45 500,43 грн.;

Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 16.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за червень 2020 року, підписаної 16.06.2020на суму 273 002,59 грн., в тому числі ПДВ 45 500,43 грн.

Всього у червні 2020 року за договором субпідряду було виконано ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС» та прийнято позивачем робіт на загальну суму 3238097,42 грн., в тому числі ПДВ 539682,90 грн.

За виконання робіт у червні 2020 року позивачем було сплачено ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС» 2977636,69 грн. в т.ч. ПДВ 496272,78 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за червень 2020 року.

За вказаним Договором субпідряду у грудні 2020 року Субпідрядником було виконано, передано Генпідряднику та прийнято Генпідрядником частину робіт, що підтверджується:

Актом № 36 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2020 року, підписаним сторонами 16.12.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за грудень 2020 року, підписаної 16.12.2020 на суму 464 097,95 грн., в тому числі ПДВ 77 349,66 грн.;

Актом № 37 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2020 року, підписаним сторонами 16.12.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та витрати за грудень 2020 року, підписаної 16.12.2020 на суму 412 413,66 грн., в тому числі ПДВ 68 735,61 грн.

Всього у грудні 2020 року за договором субпідряду було виконано ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС» та прийнято позивачем робіт на загальну суму 876511,61 грн., в тому числі ПДВ 146085,27 грн.

За виконання робіт у грудні 2020 року позивачем було сплачено ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС» 876511,61 грн. в т.ч. ПДВ 146085,27 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за грудень 2020 року.

За наслідками надання послуг ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС» складено та зареєстровано податкові накладні від 05.06.2020 №1, від 09.06.2020 №2, від 10.06.2020 №3, від 12.06.2020 №4, від 15.06.2020 №№5 - 7, від 16.06.2020 №№8 - 11, від 16.12.2020 №№1-2.

У подальшому, виконані ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА УКРЛЮКС», які були прийняті позивачем, передані замовнику - КП виконавчого органу Київської міської ради по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо".

Так, прийняття робіт КП виконавчого органу Київської міської ради по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва ("Плесо" підтверджується:

Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2020 року, підписаним сторонами 16.06.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1 форми КБ-3 за червень 2020 року підписаної 16.06.2020 на суму 3238097,42 грн., в тому числі ПДВ 539682,90 грн.;

Актом №8 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2020 року, підписаним сторонами 16.12.2020 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №8 форми КБ-3 за грудень 2020 року підписаної 16.12.2020 на суму 876511,61 грн., в тому числі ПДВ 146085,27 грн.

За виконання робіт у червні та грудні 2020 року Замовником було сплачено позивачу: 3238097,42 грн. в т.ч. ПДВ - 539682,90 грн. - у червні 2020 року; 876511,61 грн. в т.ч. ПДВ 146085,27 грн. - у грудні 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №100 від 18.12.2020 та оборотно-сальдовою відомістю за червень та грудень 2020 року.

03.09.2019 між позивачем (покупець) та ТОВ "БК "МВМ" (постачальник) укладено договір поставки №01/09-2019, відповідно до умов якого постачальник прийняв на себе зобов`язання протягом дії договору поставляти покупцю будівельні матеріали.

04.09.2019 сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору №01/09-2019, якою змінили порядок розрахунків та збільшили термін дії договору.

На виконання умов вищевказаного договору поставки ТОВ "БК "МВМ" у лютому 2020 року поставив та передав позивачу будівельні матеріали, що підтверджується видатковими накладними №№3 - 8 від 03.02.2020.

За наслідками надання послуг ТОВ "БК "МВМ" складено та зареєстровано податкові накладні від 03.02.2020 №№1-6.

29.05.2019 між Управлінням будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Київської області (надалі Замовник) та ТОВ "ДК "МІДАС" (надалі Генпідрядник) було укладено договір генерального підряду № 203/19 від 29.05.2019 на виконання робіт по реконструкції спортивного комплексу "Світлотехнік".

3 метою виконання робіт за вказаним договором генерального підряду, 17.07.2019 між позивачем та ТОВ «ПРОКСИН ПЛЮС» (надалі Субпідрядник) було укладено договір субпідряду № 02/17-07-19 від 17.07.2019.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, субпідрядник зобов?язується на власний ризик, своїми силами і засобами, з матеріалів наданих генпідрядником та за завданням генпідрядника провести роботи по реконструкції спортивного комплексу Світлотехнік, згідно додатку №l до договору, що розташований за адресою: вулиця Броварської Сотні (Чкалова, 9А) в м. Бровари, Київської області, відповідно до проектної документації, і здати роботи по об?єкту генпідряднику в строк, обумовлений у договорі, а генпідрядник зобов?язується надати субпідряднику проектну документацію, прийняти та оплатити виконані субпідрядником роботи.

За вказаним Договором субпідряду, Субпідрядник прийняв на себе зобов?язання виконати загальнобудівельні роботи, передбачені в Локальному кошторисі №2-1-1.

Відповідно до п. 2.4. вказаного договору, сторони домовились, що матеріали, обладнання та робота машин і механізмів, які використовуються субпідрядником для виконання робіт за даним договором, можуть поставлятися як субпідрядником, так і генпідрядником з урахуванням наступних розрахунків при складанні актів прийомки виконаних робіт.

Для виконання робіт за договором субпідряду № 02/ 17-07-19 від 17.07.2019 позивачем передано ТОВ "Проксин Плюс" матеріали, що підтверджується: Актом № 1 від 31.07.2019; Актом № 2 від 30.08.2019; Актом № 3 від 10.09.2019; Актом № 4 від 01.10.2019; Актом № 5 від 21.10.2019; Актом № 6 від 05.11.2019; Актом №7 від 20.11.2019; Актом № 8 від 28.11.2019; Актом № 9 від 16.12.2019 .

Роботи за договором субпідряду №02/17-07-19 від 17.07.2019 були виконані Субпідрядником та прийняті Генпідрядником у грудні 2019 року, що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2019 року, підписаним сторонами 20.12.2019 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2019 року, підписаної 20.12.2019 на суму 363 363,60 грн., в тому числі ПДВ 60 560,60 грн.

За виконання робіт у грудні 2019 року Генпідрядником було сплачено Субпідряднику 363 363,60 грн., в тому числі ПДВ 60 560,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 615 від 27.12.2019 та оборотно-сальдовою відомістю за грудень 2019 року.

За наслідками надання послуг ТОВ "Проксин Плюс" складено та зареєстровано податкову накладну від 20.12.2019 №58 на суму 363 363,60 грн., в тому числі ПДВ 60 560,60 грн.

Також, 18.12.2019 між позивачем та ТОВ "ПРОКСИН ПЛЮС" (надалі Субпідрядник) було укладено договір субпідряду №03/18-12-19 від 18.12.2019.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, субпідрядник зобов?язується на власний ризик, своїми силами і засобами, з матеріалів наданих генпідрядником та за завданням генпідрядника провести роботи по реконструкції спортивного комплексу "Світлотехнік", а саме: блискавкозахист та монтаж обладнання АПС згідно додатку №l до договору, що розташований за адресою: вулиця Броварської Сотні (Чкалова) 9А в м.Бровари, Київської області, відповідно до проектної документації, і здати роботи по об?єкту генпідряднику в строк, обумовлений у договорі, а генпідрядник зобов?язується надати субпідряднику проектну документацію, прийняти та оплатити виконані субпідрядником роботи.

За вказаним Договором субпідряду, Субпідрядник прийняв на себе зобов?язання виконати: роботи по улаштуванню контуру заземлення будівлі спорткомплексу, передбачені в Локальному кошторисі № 2-1-5; роботи по монтажу блискавкозахисту будівлі спорткомплексу, передбачені в Локальному кошторисі №2-1-6; роботи по улаштуванню автоматичної пожежної сигналізацій і системи оповіщення про пожежу будівлі спорткомплексу, передбачені в Локальному кошторисі № 2-1-7.

Відповідно до п. 2.4. вказаного договору, сторони домовились, що матеріали, обладнання та робота машин і механізмів, які використовуються субпідрядником для виконання робіт за даним договором, можуть поставлятися як субпідрядником, так і генпідрядником з урахуванням наступних розрахунків при складанні актів прийомки виконаних робіт.

Роботи за договором субпідряду №03/18-12-19 від 18.12.2019 виконувались ТОВ "ПРОКСИН ПЛЮС" з використанням власних матеріалів та обладнання, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та видатковими накладними № ВН-0352 від 12.09.2019; №PH-0000015 від 13.09.2019 та № BH-0362 від 16.09.2019.

Вказані роботи були виконані Субпідрядником та прийняті Генпідрядником у грудні 2019 року, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2019 року, підписаним сторонами 24.12.2019 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2019 року, підписаної 24.12.2019 на суму 233 835,41 грн., в тому числі ПДВ 38 972,57 грн.

За виконання робіт у грудні 2019 року Генпідрядником було сплачено Субпідряднику 233 835,41 грн., в тому числі ПДВ 38 972,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 618 від 27.12.2019 та оборотно-сальдовою відомістю за грудень 2019 року.

За наслідками надання послуг ТОВ "ПРОКСИН ПЛЮС" складено та зареєстровано податку накладну від 14.12.2019 №63 на суму 233 835,41 грн., в тому числі ПДВ 38 972,57 грн.

18.12.2019 між позивачем та ТОВ «ПРОКСИН ПЛЮС» (надалі Субпідрядник) було укладено договір субпідряду №04/18-12-19 від 18.12.2019.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, субпідрядник зобов?язується на власний ризик, своїми силами і засобами, з матеріалів наданих генпідрядником та за завданням генпідрядника провести роботи по реконструкції спортивного комплексу Світлотехнік, згідно додатку №l до договору, що розташований за адресою: вулиця Броварської Сотні (Чкалова), 9А в м. Бровари, Київської області, відповідно до проектної документації, і здати роботи по об?єкту генпідряднику в строк, обумовлений у договорі, а генпідрядник зобов?язується надати субпідряднику проектну документацію, прийняти та оплатити виконані субпідрядником роботи.

За вказаним Договором субпідряду, Субпідрядник прийняв на себе зобов?язання виконати: загальнобудівельні роботи, передбачені в Локальному кошторисі № 2-1-1; роботи по монтажу обладнання вентиляції будівлі спорткомплексу, передбачені в Локальному кошторисі № 2-1-3; роботи по улаштуванню зовнішньої каналізації будівлі спорткомплексу, передбачені в Локальному кошторисі № 2-1-12; роботи по озелененню, благоустрою, передбачені в Локальному кошторисі № 7-1-3.

Відповідно до п. 2.4. вказаного договору, сторони домовились, що матеріали, обладнання та робота машин і механізмів, які використовуються субпідрядником для виконання робіт за даним договором, можуть поставлятися як субпідрядником, так і генпідрядником з урахуванням наступних розрахунків при складанні актів прийомки виконаних робіт.

Для виконання робіт за договором субпідряду № 04/18-12-19 від 18.12.2019 позивач передав ТОВ «ПРОКСИН ПЛЮС» матеріали, що підтверджується Актом № 1 від 18.12.2019.

Вказані роботи за договором субпідряду № 04/18-12-19 від 18.12.2019, були виконані Субпідрядником та прийняті Генпідрядником у грудні 2019 року, що підтверджується Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2019 року, підписаним сторонами 26.12.2019 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2019 року, підписаної 26.12.2019 на суму 139 505,92 грн., в тому числі ПДВ 23 250,99 грн.

За виконання вказаних робіт у грудні 2019 року Генпідрядником було сплачено Субпідряднику 139505,92 грн, в т ч ПДВ 23250,99, що підтверджується платіжним дорученням №617 та оборотно-сальдовою відомістю за грудень 2019 року.

За наслідками надання послуг ТОВ «ПРОКСИН ПЛЮС» складено та зареєстровано податкову накладну від 16.12.2019 №65 на суму 139 505,92 грн., в тому числі ПДВ 23 250,99 грн.

Правила формування податкових зобов`язань за перевірений період врегульовано положеннями Податкового кодексу України.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, передбачені ст. 200 ПК України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. (п. 187.1 ст. 187 ПК України).

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України, якою передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п.п.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України принципом податкового права є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Зі змісту ст. 215 ЦК України слідує, що нікчемним правочином визнається лише той правочин, недійсність якого встановлена законом, зокрема, ст. 228 ЦК України визначено, що правочин, який порушує публічний порядок, тобто такий, який був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, є нікчемним, а відтак визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом ч. 3 ст. 228 ЦК України правочин, при здійсненні якого недодержуються вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, може бути визнаний недійсним судом.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснює, що нікчемні правочини, які порушують публічний порядок, є правочини, визначені ст. 228 ЦК України.

Відповідно до п. 18 цієї Постанови, правочинами, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема є: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, Іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режими вилучення з обігу або обмеження в обігу об`єктів цивільного права, тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.

Спрямованості мети правочину між позивачем та його контрагентом на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, а також наявність в діях осіб відповідного умислу контролюючим органом в ході перевірки не досліджувались та в акті перевірки не наводяться. Також Акт перевірки не доводить умислу платника, спрямованого на порушення публічного порядку, та не визначає, в чому таке порушення полягає.

При цьому наявність цивільно-правового договору не є безумовним свідченням правомірності вчиненої платником податку господарської операції у тому разі, якщо такий договір не визнаний недійсним у судовому порядку.

Беручи до уваги норми статті 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, слід дійти однозначного висновку про відсутність у посадових осіб податкових органів як підстав, так і повноважень щодо визначення угод нікчемними під час проведення перевірок та прийняття відповідних рішень. Проте, це не виключає можливості їх звернення до суду з позовом про визнання правочину недійсним з підстав, наведених у статті 228 ЦК України, та застосування наведених у ній наслідків.

Як слідує із судової практики вирішення подібних спорів, обов`язковою умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб. Відповідні обставини повинні бути відображені в мотивувальній частині судового рішення про визнання недійсним правочину як такого, що вчинений юридичними особами із заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства метою. Зокрема, слід установити персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Окрім того, ст. 234 ЦК України визначає, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв`язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

Суд звертає увагу, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Також норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту, а тому посилання відповідача в акті перевірки на те, що відповідно до баз даних податкового органу встановлено неподання контрагентами контролюючому органу податкової звітності при реєстрації податкових накладних в ЄРПН, або про відсутність у них матеріально-технічних умов для провадження господарської діяльності, або на відсутність у них ТМЦ, слід визнати неспроможними з огляду на те, що жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку. Вказана інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону, а контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03.04.2018 у справі №820/13380/13-а, від 17.04.2018 у справі № 808/1543/17, від 24.04.2018 у справі №813/8500/13.

Нормами чинного ПК України передбачений алгоритм дій працівників контролюючого органу при проведенні перевірок, в якому відсутні будь-які посилання щодо їх права визнавати нікчемними правочини між суб`єктом господарювання та його контрагентами в позасудовому порядку.

Відповідно до п.п.20.1.30 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Судом встановлено, що наразі відсутні будь-які судові справи, ініційовані відповідачем або іншим заінтересованим суб`єктом, а також відповідні судові рішення на користь контролюючого органу про визнання правочинів між платником та його контрагентами недійсними або застосування до них наслідків нікчемності.

Відповідачем в акті перевірки не визначено ознак нікчемності правочинів між позивачем та його контрагентами. Відповідачем не наведено доказів про те, що укладення угод, на підставі яких виникли спірні господарські зобов`язання, не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних (господарських) прав і обов`язків, чи свідчили б про намір сторін ухилитися від оподаткування внаслідок виконання саме цих спірних господарських зобов`язань.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону " Про ПДВ " стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

В ході розгляду даної справи відповідачем не було пред`явлено до суду будь-які належні докази нереальності правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами, а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження фактів підписання договору та первинних документів до нього неуповноваженими на те особами.

Беручи до уваги викладені норми та обставини, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям із контрагентами.

Таким чином, суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, спираючись на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладені між позивачем та його контрагентами правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданими, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а отже не довів правомірності своїх рішень.

Водночас позивач довів суду належними та достатніми доказами факт придбання товарів у вказаних контрагентів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.10.2021 №123.

Отже, зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 22700,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 27.07.2021 №16192/0716 та від 27.07.2021 №16193/0716.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідністю "ДК "МІДАС" () сплачений судовий збір у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.