Справа № 643/18071/21
Суддя: Сметаніна А. В.
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/24/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» січня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участю секретаря Нечай А.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП старшого сержанта поліції Омельченка Сергія Миколайовича, ГУНП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 406933 від 12.10.2021 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 рухався на автомобілі DAIMLER BENZ, д/н НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) по автодорозі Т21-12 в Харківській області, о 09.03 годині ОСОБА_1 зупинив поліцейський, який находився поруч з запаркованим на узбіччі службовим автомобілем, зазначивши причину зупинки як «непристебнутий ремінь безпеки». ОСОБА_1 заперечив порушення, посилаючись на той факт, що в транспортному засобі, яким він керував, не обладнано кріплення для ременя безпеки (фото додається (а.с.7)), в зв?язку із чим ОСОБА_1 не мав змоги пристебнутися фізично. 3 прийнятим рішенням на час винесення постанови водій був незгоден, однак старший сержант поліції Омельченко С.М. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, свідки та взагалі не був з`ясований факт вчинення адміністративного правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Позивач вважає, що зупинка транспортного засобу була незаконною, оскільки її було здійснено всупереч вимог закону. Розгляд справи по суті та винесення постанови проходили без присутності позивача, тобто одноособово в салоні службового автомобіля працівників поліції. Відповідач грубо порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що встановлена статтями 278, 279, 280 КУпАП. Відповідач поводив себе упереджено, заздалегідь вирішив, що позивача буде визнано винним у вчиненні правопорушення, позбавивши його права на безсторонній та справедливий розгляд справи. Таким чином, відповідач притягнув позивача до відповідальності без всебічного, повного та об?єктивного з?ясування всіх обставин справи. У постанові відсутні будь-які додатки, в тому числі й обов`язкові значення технічного засобу, якими здійснено фото або відеозапис. Модель та марка автомобіля обидва рази в постанові вказано невірно, прізвище власника автомобіля також вказано з помилкою, що ще раз підтверджує порушення працівниками поліції вимоги ст. 245 КУпАП України.Позивач вважає вказану постанову такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку із чим звертається до суду за захистом своїх прав.

27 жовтня 2021 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі. Ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні з викликом сторін.

23 листопада 2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання від позивач про залучення у якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Харківській області.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року залучено до участі у справі співвідповідача УПП в Харківській області ДПП.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2021 року замінено співвідповідача у справі з УПП в Харківській області ДПП на ГУНП в Харківській області.

20 грудня 2021 року від представника ГУНП в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник вказує, що 12.10.2021 о 09:30 на автомобільній дорозі Т 2112 в смт. Пересічне, Харківської області, поліцейським СРППТ ВП №3 старшим сержантом поліції Омельченко С.М. розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.3 «в» ПДР України, оскільки водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAIMLER BENZ, д/н НОМЕР_1 без пристебнутого ременя безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУПАП. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП поліцейським прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Позивач в позовній заяві вказує на те, що його транспортний засіб не був обладнаний кріпленням ременя безпеки, тому він не мав змоги фізично ним користуватись, та на підтвердження додав фото. Відповідно до п. 2.3.в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. У зв`язку з тим, що позивачем не додано до позову жодного підтвердження того, що стандартами завода-виробника не передбачено обладнання транспортного засобу марки DAIMLER BENZ засобами пасивної безпеки, в тому числі ременем безпеки, таким чином, відповідно до ДСТУ 3649:2010, ОСОБА_1 вищезазначений транспортний засіб, повинен був бути обладнаний ременями безпеки. Щодо надання до позову додатка у вигляді фото, на якому зафіксована відсутність кріплень для ременів безпеки, відповідач зазначає, що дане фото не містить інформації з приводу дати, часу коли воно було зроблено, а отже не може враховуватись як належний доказ по справі. Щодо вказівки позивача, що поліцейським СРПП старшим сержантом поліції Омельченком С.С. в п. 5 постанови допущено помилку у прізвищі власника ТЗ, вказано « ОСОБА_2 », але у свідоцтві про реєстрацію ТЗ, вказано « ОСОБА_2 », відповідач вважає, що допущене порушення не впливає на зміст постанови.

04 січня 2022 року від позивач ОСОБА_1 надійшла відповідь відзив, в якій він просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначає, що вимоги, на які посилається відповідач, а саме на п.6.6.18 ДСТУ 3649:2010 «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» колісні транспортні засоби мають бути обладнані пасами безпеки та підголовниками, якщо їх передбачено конструкцією. Однак зазначає, що це стандарт України 2010 року, а транспортний засіб DAIMLER BENZ зроблено в Німеччині ще в 2000 році, тож законодавчі акти України 2010 року та Німеччини 2000 року можуть не співпадати. Всупереч вимогам ст. 77 КАС, відповідачем не було надано жодного доказу і того, що транспортний засіб DAIMLER BENZ, д/н НОМЕР_1 , випуску 2000 року був обладнаний з заводу виробника кріпленням пасу безпеки. Стосовно додатку у вигляді фото позивач надав СD диск із зазначеним фото та знімок з екрану телефону, які свідчать про дату і час, коли було зроблене фото.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Московським районним судом м. Харкова справа за вказаним адміністративним позовом була направлена для подальшого розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

22 листопада 2022 року справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави в провадження судді Сметаніної А.В.

23 листопада 2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана ухвала отримана уповноваженою особою ГУНП в Харківській області 06.01.2023 року.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 12.10.2021 о 09:30 на автомобільній дорозі Т 2112 в смт. Пересічне, Харківської області, поліцейським СРППТ ВП №3 старшим сержантом поліції Омельченком С.М. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 406933 та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови 12.10.2021 року о 09.30 годин на автомобільній дорозі Т 2112 в смт. Пересічне, Харківської області ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes Sprinter, д/н НОМЕР_1 без пристебнутого ременя безпеки, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУПАП.

Вирішуючи питання про законність прийнятої поліцейським СРППТ ВП №3 старшим сержантом поліції Омельченком С.М. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, суд виходить з наступного:

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб?єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 2.3. «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з ч.5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( ст. 10 КУпАП).

Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюється безпосередньо органами Національної поліції, зокрема, це справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті (частини перша, друга, третя, п?ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за порушення водіями транспортних засобів правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульнаполіція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема частиною 5 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з цим, за приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП є правопорушеннями у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов`язковою умовою для застосування ч.5 ст.258 КУпАП щодо констатації наявності в уповноваженої посадової особи обов?язку скласти протокол про адміністративне правопорушення є те, що особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.

В матеріалах справи відсутні дані щодо оспорення позивачем допущеного порушення на час складення відповідної постанови, що свідчить про відсутність підстав для застосування ч.5 ст.258 КУпАП та складення протоколу.

Відповідно до КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статей 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Разом з тим, суд зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в силу приписів статті 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову покладається на суб`єкта владних повноважень. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.

Позивач зазначає, що з рішенням інспектора про накладення на нього адміністративного стягнення не згоден, оскільки поліцейським було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що встановлена статтями 278, 279, 280 КУпАП, позбавлено позивача всіх гарантованих законом прав, у тому числі права на захист. Крім того, поліцейським було допущено безліч помилок у постанові, які мають суттєве значення.

Для встановлення істини у справі слід дослідити докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також дотримання суб`єктом владних повноважень вимог Кодексу адміністративного судочинства України та КУпАП.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оцінюючи доводи сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд виходить з того, що відповідно до п. 2.3. «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За порушенням саме вказаних вимог ПДР України позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

З доводів позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факту того, що він не був пристебнутий ременем безпеки під час керування автомобілем, а отже не заперечу факту вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

В порушення вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено, що стандартами заводу-виробника не передбачено обладнання транспортного засобу, яким він керував, ременями безпеки.

Фото, як було надано до позову не містить інформації щодо автомобіля, з якого воно зроблено, дати та часу фіксації.

Доданий до відповіді на відзив СD диск порожній, жодної інформації на ньому не міститься.

Таким чином, позивачем, всупереч вимог ст. 73, 74, 75, 76 КАС України, не надано доказів на підтвердження доводів та вимог позовної заяви.

Доводи позивача про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що встановлена статтями 278, 279, 280 КУпАП, позбавлення позивача всіх гарантованих законом прав, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі права на захист, жодними доказом не підтверджена, а тому розцінюється судом як версія захисту з метою уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо інших доводів позивача, на підтвердження позовних вимог, зокрема щодо невідповідності постанови вимогам ст. 283 КУпАП, то суд зазначає, що помилка у написанні прізвища власника автомобіля, а також марки та моделі автомобіля, є технічними помилками та не впливає на висновок суду якого той дійшов під час розгляду справи.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що працівники поліції під час зупинки транспортного засобу DAIMLER BENZ, д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , діяли відповідно до своїх повноважень та у спосіб визначений законом, відповідачем, на якого покладено обов?язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надано належні, достатні та допустимі, у розумінні статей 73, 74, 75, 76 КАС України, докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а отже притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, а оскаржувана постанова законною.

Констатуючи необґрунтованість доводів позивача, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження своєї позиції, яка суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 19, 20, 72-77, 79, 90, 94, 192, 193, 210, 211, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 9, 10, 33, 247, 251, 252, 283, 284, 293 КУпАП,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП старшого сержанта поліції Омельченка Сергія Миколайовича, ГУНП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Октябрського районного суду м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач:поліцейський СРПП старший сержант поліції Омельченко Сергій Миколайович, адреса: 61002, м. Харків вул. Жон Мироносиць, 5, електронна пошта:

Відповідач: ГУНП в Харківській області, адреса: 61002, м. Харків вул. Жон Мироносиць, 5, електронна пошта: , .

Повне судове рішення складено 20 січня 2023 року.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: А.В. Сметаніна