Справа № 200/2413/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року справа №200/2413/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2413/22 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нездійснення виплати перерахованої пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 05.03.2019, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6480,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 3980,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 5970,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 972,00 грн.; премія (112 %) 7257,60 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та довідки станом на 29.01.2020, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 7740,00 грн.; оклад за військовим званням 1770,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 4755,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 7132,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 1161,00 грн.; премія (121 %) 9365,40 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020 року;

- зобов`язати здійснити виплату перерахованої пенсії в розмірі 70% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 05.03.2019, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6480,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 3980,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 5970,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 972,00 грн.; премія (112 %) 7257,60 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та довідки станом на 29.01.2020, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 7740,00 грн.; оклад за військовим званням 1770,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 4755,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 7132,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 1161,00 грн.; премія (121 %) 9365,40 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020 року.

В обґрунтування позову зазначив, що на виконання судового рішення відповідач з 01.12.2021 року здійснив перерахунок пенсії позивача, розмір якої після перерахунку становив більше ніж десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, що втратили працездатність, у зв`язку з чим відповідач здійснив обмеження максимального розміру пенсії позивача.

Такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивача на отримання належної пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення виплати перерахованої пенсії позивачу в розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 05.03.2019, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6480,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 3980,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 5970,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 972,00 грн.; премія (112 %) 7257,60 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та довідки станом на 29.01.2020, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 7740,00 грн.; оклад за військовим званням 1770,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 4755,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 7132,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 1161,00 грн.; премія (121 %) 9365,40 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату перерахованої пенсії позивача в розмірі 70% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 05.03.2019, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6480,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 3980,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 5970,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 972,00 грн.; премія (112 %) 7257,60 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та довідки станом на 29.01.2020, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 7740,00 грн.; оклад за військовим званням 1770,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 4755,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 7132,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 1161,00 грн.; премія (121 %) 9365,40 грн., без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020 року.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

При визначенні відповідачу обов`язку здійснити виплату позивачу пенсії без обмеження граничного розміру, суд першої інстанції не врахував приписи Законів №911, № 1774, якими внесено зміни до ст.43 Закону №2262, що граничний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Ця норма не визнавалася неконституційною, тому підлягає застосуванню

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року по справі № 200/1045/21-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо виплати ОСОБА_1 в період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 % суми підвищення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 05 березня 2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом 1 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо відмови позивачу перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідок Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 05.03.2019, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6480,00 грн; оклад за військовим званням 1480,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) 3980,00 грн; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 5970,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 972,00 грн; премія (112 %) 7257,60 грн. та станом на 29.01.2020, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 7740,00 грн; оклад за військовим званням 1770,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) 4755,00 грн; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 7132,50 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 1161,00 грн; премія (121 %) 9365,40 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі 70% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 05.03.2019, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6480,00 грн; оклад за військовим званням 1480,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) 3980,00 грн; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 5970,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 972,00 грн; премія (112 %) 7257,60 грн., з урахуванням 100 відсотків суми підвищення з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 7740,00 грн; оклад за військовим званням 1770,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) 4755,00 грн; надбавка за особливості проходження служби (50 %) 7132,50 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 1161,00 грн; премія (121 %) 9365,40 грн., починаючи з 01.02.2020.

Листом від 21.12.2021 року № 0500-1502-8/132844 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення суду здійснено перерахунок основного розміру пенсії позивача в розмірі 22346,73 грн. (31923,90 грн. розмір основного грошового забезпечення х 70%) з 01.03.2019 року. Разом з цим, відповідно до ст. 43 Закону 2262-ХІІ, позивачу обмежено розмір пенсії, тому сума до виплати складає 18540,00 грн. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.03.2019 по 30.11.2021 склала 257232,10 грн. Виплата коштів на виконання рішення судів здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи, тому обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача є протиправним.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом № 3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів дійшла висновку, що вони суперечать одна одній.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 та від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII, який прийнято 06.12.2016 року та вперше опубліковано в газеті «Голос України» 27.12.2016 року, який набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 01.01.2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 01.01.2016 по 31.12.2016» замінено словами і цифрами «по 31.12.2017».

Таким чином, зміст внесених змін Законом України № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, свідчить, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 15.04.2019 у справі № 127/4270/17, від 15.04.2019 у справі № 522/16973/17 та від 21.11.2019 у справі № 295/2039/17.

Отже, частина 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищевказаного рішення, тобто з 20.12.2016.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2413/22 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2413/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 18 січня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 січня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв