Справа № 380/8484/22
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року

справа №380/8484/22
провадження № П/380/8544/22
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в якому просить визнати рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.05.2022, яке оскаржується, таким, що винесено незаконно, порушує його конституційні права та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.05.2022 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 , за результатами якого на підставі ст.5в, 54 Розкладу хвороб був визнаний придатним до військової служби за мобілізацією та вказано діагноз за станом здоров`я: безсимптомний носій вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), жовчно кам`яна хвороба, постхолецистомний с-м, про що отримав відповідну довідку ВЛК від 06.05.2022. Позивач з рішенням Військово-лікарської комісії від 06.05.2022 не згідний, вважає його таким, що порушує його конституційні права, порушує Закон України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку в Україні». Вважає, що має хронічні захворювання, що включені до Розкладу хвороб від 2008 року №402, що надають право на відстрочку від мобілізації з подальшим медичним обстеженням та лікуванням. Зазначає, що під час проходження ним медичного огляду у вказаній вище ВЛК 06.05.2022 це не було враховано жодним чином, а сам медичний огляд проводився поверхнево.

Вважає, що висновок Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 зроблений не у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу, оскільки діагноз, встановлений військово-лікарською комісією військового комісаріату, свідчить про фактичну непридатність його до військової служби, оскільки виявлені у позивача захворювання категорично унеможливлюють перебування у військовій частині, тим більше під час бойових дій. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 20.06.2022 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від ІНФОРМАЦІЯ_2 25.08.2022 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що надання оцінки стану здоров`я позивача та його діагнозам, що визначають ступінь придатності до військової служби, не входять до повноважень суду при вирішенні адміністративної справи. Вказав, що позивачем невірно визначено відповідача, оскільки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 не існує, а Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 жодних рішень відносно позивача не приймалось. Зазначає, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо придатності позивача до проходження військової служби, він мав право звернутися до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 через ІНФОРМАЦІЯ_6 чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку. З урахуванням викладеного, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 26.09.2022 суд задовольнив клопотання позивача та замінив відповідача у справі з Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 на належного відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Від Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 30.12.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Вказує на правові позиції, викладені в постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 №13. Зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та вирішувати питання які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Зазначає, що в даному випадку нормативно-правовими актами передбачено порядок дій у випадку незгоди з висновком районної ВЛК. Так, пунктом 2.3.4 Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ передбачено, що ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Тобто, рішення чи висновки районних ВЛК можуть бути оскаржені лише до ВЛК вищого рівня. На підставі наведеного вважає, що даний позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки позивач не дотримався порядку оскарження рішення від 06.05.2022, передбаченого законодавством.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 03.05.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_8 , був направлений на військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_8 та пройшов медичний огляд. Під час проходження медичного огляду був скерований на додаткове медичне обстеження у КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» та у КНП ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр». Враховуючи дані додаткових обстежень військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 винесено рішення, яким за ст.5в, 54в графи II Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України позивач визнаний придатним до військової служби, про що ВЛК видало довідку від 06.05.2022 №99/3821.

Не погоджуючись з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 від 06.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 зі скаргою, просив висновок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 від 06.05.2022 скасувати, направити його на повторну медичну комісію до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.05.2022 скарга ОСОБА_1 розглянута, його повідомлено, що на підставі пунктів 2.10.3 та 2.10.5 глави 2 розділу І Положення 402, постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 може переглядатися ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 . Оскільки начальник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не вправі скасовувати рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , запропоновано звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_8 для направлення на медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Позивач, вважаючи протиправним рішення про його придатність до військової служби за мобілізацією звернувся до суду з даними позовом.

Вирішуючи спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі - Закону №3543-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (абз. 3 ч. 5 ст. 22 Закону №3543-ХІІ).

Поряд з цим, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військову службу і військовий обов`язок» (надалі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (надалі - Положення №402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402).

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункти 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (пп. 2.6.1 п. 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).

Відповідно до пп. 2.6.7 п. 2.6 розділу І Положення №402, на підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи. Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, найбільш підготовлений з питань військово-лікарської експертизи, який має досвід роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах та пройшов підготовку (удосконалення) з військово-лікарської експертизи.

Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (п.п. 2.6.11 п. 2.6 розділ І Положення №402).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Відповідно до підпункту "б" пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема постанови, оформленої довідкою ВЛК від 06.05.2022 №99/3821, під час проходження позивачем обстеження та медичного огляду ВЛК діагностовано: Клінічна стадія І безсимптомний перебіг (стаді І) Безсимтомне носійство вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ). Жовчно-камяна хвороба, постхолецистомний с-м. На підставі статті 5в,54 графи ІІ Розкладу хвороб 402-2008, графи ІІ-VІІ ТДВ «Б» придатний до військової служби за мобілізацією.

Обґрунтовуючи протиправність такого висновку ВЛК позивач вказує, що сукупність у нього таких захворювань, що були встановлені під час його стаціонарного лікування, фактично унеможливлює виконання позивачем функціональний обов`язків у Збройних Силах України тим більше під час бойових дій.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як вище зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що непридатний до військової служби.

Суд звертає увагу, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо придатності до військової служби, позивач має право звернутися до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 чи до Центральної ВЛК для перегляду відповідного висновку відповідно до підпунктів 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402.

При цьому, нормами Положення №402 передбачено можливість оскарження до суду лише постанови Центральної ВЛК (підпункти 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402). Натомість ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та фактично оскаржує висновок ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 , що свідчить про обрання ним неналежного способу захисту порушеного права.

Суд також враховує, що відповідно до пункту 3.8 розділу ІІ Положення №402 довідка ВЛК складена за результатами медичного огляду дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Тому, оскільки довідка складена 06.05.202, то строк її дії сплив, а відповідно під час вирішення питання призову на військову службу, позивач підлягатиме медичному огляду на загальних підставах.

Враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів, а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан