Справа № 320/5725/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5725/22 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до в якому просив:

- зобов`язати державного виконавця Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55477135 на підставі п. 5 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

- зобов`язати державного виконавця Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю.М. скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.;

- зобов`язати державного виконавця Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56501738 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавче провадження №55477135 має бути закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню і як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову №55477135 від 30.05.2018 Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору.

Зобов`язано Володарський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56501738 щодо стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі, яке відкрите на підставі постанову №55477135 від 30.05.2018 Володарського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Володарським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і закрити провадження у справі.

Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 30.05.2018 року не є виконавчим документом, виданим на виконання виконавчого листа Володарським районним судом Київської області №2/364/14/16 від 28.10.2016 року, то виконавче провадження №56501738 не може бути закінчено на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання постанови про стягнення виконавчого збору не є подальшим примусовим виконанням виконавчого листа, а є окремим виконавчим документом, на виконання якого відкрито окреме провадження №56501738.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 січня 2023 року.

Від представника позивача - адвоката Мельника О.С. до суду 16 січня 2023 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що викладені в апеляційній скарзі твердження не підлягають задоволенню. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.01.2018 року старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Пігулевською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55477135 з примусового виконання виконавчого листа №2/364/14/16 від 28.10.2016, виданого Володарським районним судом Київської області.

30.05.2018 року старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа та відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також, 30.05.2018 року старшим державним виконавцем Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 128232,77 грн.

Крім того, 30.05.2018 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56501738 з виконання постанови №55477135 від 30.05.2018 про стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави виконавчого збору у сумі - 128232,77 грн.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 30.11.2021 року у справі №364/1159/15-ц виконавчий лист № 2/364/14/16 виданий 28.10.2016 року Володарським районним судом Київської області визнано таким, що не підлягає виконанню.

Представником позивача - адвокатом Мельником О.С. 14.01.2022 року до Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) направлено ухвалу Володарського районного суду Київської області від 30.11.2021 у справі № 364/1159/15-ц для виконання.

У відповідь 07.02.2022 року отримано лист, в якому зазначено, що виконавче провадження №55477135 завершено за заявою від представника стягувача про повернення виконавчого документу без виконання, а на виконанні додатково перебуває виконавче провадження №56501738 з примусового виконання постанови №55477135 від 30.05.2018, виданої Володарським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 128232,77 грн.

Окрім цього, представником позивача було подано скаргу до Департаменту ДВС, за результатами якої отримано відповідь, де зазначено, що станом на день надання відповіді у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №56501738 з примусового виконання з постанови Володарського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 128232,77 грн.

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо незакінчення виконавчого провадження та не погоджуючись із оскаржуваною постановою, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог, то саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі за текстом - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

З огляду на наведені норми Закону № 1404-VIII та положення Інструкції № 512/5 суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених інших дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Окрім того, зазначене узгоджується з пунктами 20, 22 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Колегія суддів дійшла висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 460/2478/19.

Із матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області 30.05.2018 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 128232,77 грн. Також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56501738 з виконання постанови №55477135 від 30.05.2018 про стягнення у дохід держави виконавчого збору у сумі - 128232,77 грн.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства винесено постанову №55477135 від 30.05.2018 про повернення виконавчого документу та постанову №55477135 від 30.05.2018 про стягнення виконавчого збору, оскільки зазначені вимоги передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Щодо доводів апелянта про те, що у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №5601738 з примусового виконання постанови Володарського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 128232,77 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до п. 1 частини першої статті статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як вбачається з постанови від 30.05.2018 державний виконавець відповідно до п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист стягувану у зв`язку із надходженням від представника стягувача заяви про повернення виконавчого документа без виконання за вх. №512/15.5-37/4 від 25.05.2018 року.

Аналізуючи фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у зв`язку із визнання ухвалою Володарського районного суду Київської області від 30.11.2021 року виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Отже, необхідно скасувати постанову №55477135 від 30.05.2018 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 19 січня 2023 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко