Справа № 640/13433/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач, Офіс ГП) про визнання протиправними (незаконними) дій (відмови надати запитувану інформацію) та бездіяльність (ненадання відповіді на запит) Генерального прокурора України Венедіктової І.В. та/або іншої уповноваженої особи Офісу ГП щодо відмови надати та у ненаданні достовірної, точної та повної публічної інформації, а також відповідних копій документів на запит від 02 травня 2020 року, зобов`язання повідомити (надати) відповідну інформацію, стягнення моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно не надано відповіді на запит на інформацію від 02 травня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Генерального прокурора України Венедіктової І.В. та/або іншої уповноваженої особи Офісу ГП у ненаданні достовірної, точної та повної публічної інформації, а також відповідних копій документів на запит від 02 травня 2020 року. Зобов`язано Генерального прокурора України Венедіктову І.В. та/або іншу уповноважену особу відповідача, повідомити:

- чи мають право Генеральний прокурор України та/або інші уповноважені особи органів прокуратури змінювати підслідність, встановлену статтею 216 КПК України в частині надання права слідчим органів Національної поліції здійснювати досудове розслідування злочинів (кримінальних правопорушень), що вчинені працівниками правоохоронних органів, в тому числі міліції МВС та Національної поліції України;

- якими Законами та підзаконними нормативно-правовими актами внормовано право Генерального прокурора України та/або інших уповноважених осіб органів прокуратури змінювати підслідність всупереч нормам статті 216 КПК України в частині надання права слідчим органів Національної поліції здійснювати досудове розслідування злочинів (кримінальних правопорушень), що вчинені працівниками правоохоронних органів, в тому числі міліції МВС та Національної поліції України (зазначити повні реквізити);

- яким наказом Генеральної прокуратури України (іншим адміністративно-розпорядчим документом, тощо) встановлено порядок визначення, зміни підслідності та контролю дотримання правил підслідності органами прокуратури в кримінальних провадженнях (зазначити повні реквізити);

- які правові наслідки настають для слідчого Національної поліції та прокурора в кримінальному провадженні в зв`язку із свідомим здійсненням ними своїх повноважень у кримінальному провадженні з явним порушенням правил підслідності, внормованими статтею 216 КПК України;

- надати копії підзаконних нормативно-правових актів (наказів, розпоряджень, тощо) щодо визначення підслідності, зміни підслідності, контролю за дотриманням правил підслідності органами прокуратури, зокрема прокурорами в кримінальних провадженнях, що ухвалювались Генеральним прокурором України та діяли в період з 01 січня 2015 року по теперішній час.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що дія Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, а вирішення порушених позивачем у запиті на інформацію питань фактично зводилося до необхідності здійснення аналізу (роз`яснення) правових норм та законодавства. Водночас суд першої інстанції вийшов за межі адміністративного судочинства та втрутився в дискреційні повноваження Офісу ГП.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині, з таких підстав.

Судом установлено, що 02 травня 2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації, в якому просив:

1) повідомити:

- чи мають право Генеральний прокурор України та/або інші уповноважені особи органів прокуратури змінювати підслідність, встановлену статтею 216 КПК України в частині надання права слідчим органів Національної поліції здійснювати досудове розслідування злочинів (кримінальних правопорушень), що вчинені працівниками правоохоронних органів, в тому числі міліції МВС та Національної поліції України;

- якими Законами та підзаконними нормативно-правовими актами внормовано право Генерального прокурора України та/або інших уповноважених осіб органів прокуратури змінювати підслідність всупереч норм статті 216 КПК України в частині надання права слідчим органів Національної поліції здійснювати досудове розслідування злочинів (кримінальних правопорушень), що вчинені працівниками правоохоронних органів, в тому числі міліції МВС та Національної поліції України (зазначити повні реквізити);

- яким наказом Генеральної прокуратури України (іншим адміністративно-розпорядчим документом, тощо) встановлено порядок визначення, зміни підслідності та контролю дотримання правил підслідності органами прокуратури в кримінальних провадженнях (зазначити повні реквізити);

- які правові наслідки настають для слідчого Національної поліції та прокурора в кримінальному провадженні в зв`язку із свідомим здійсненням ними своїх повноважень у кримінальному провадженні з явним порушенням правил підслідності, внормованими статтею 216 КПК України;

2) надати копії підзаконних нормативно-правових актів (наказів, розпоряджень, тощо) щодо визначення підслідності, зміни підслідності, контролю за дотриманням правил підслідності органами прокуратури, зокрема прокурорами в кримінальних провадженнях, що ухвалювались Генеральним прокурором України та діяли в період з 01 січня 2015 року по теперішній час.

У зв`язку з неотриманням будь-якої інформації та копій документів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази відправки відповіді на запит позивача та докази отримання останнім такої відповіді.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Так, статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений Законом №2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

За приписами статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

За змістом частини 1 статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації та надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частинами 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідач стверджує, що листом №27/3-2055 вих20 від 08 травня 2020 року позивачу надана відповідь на його запит від 02 травня 2020 року.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази відправки такої відповіді та докази отримання її позивачем.

Зважаючи на викладене, відповідачем, у порушення вимог статті 20 Закону №2939-VI, не надано у встановлений строк відповіді на запит на інформацію від 02 травня 2020 року, у зв`язку з чим допущено протиправну бездіяльність щодо його розгляду.

Поряд з цим колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги обґрунтовуються виключно фактом ненадання відповіді на запит.

Ураховуючи те, що докази надіслання ОСОБА_1 листа Офісу ГП №27/3-2055 вих20 від 08 травня 2020 року суду не надано і зміст такої відповіді позивачем не оскаржується належним способом захисту порушених прав буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду запиту ОСОБА_1 від 02 травня 2020 року та зобов`язання надати відповідь на такий запит.

При цьому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо надання достовірної, точної та повної публічної інформації, а також відповідних копій документів у цьому випадку є передчасними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норм матеріального права, що зумовило неправильне вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року скасувати в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким:

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо розгляду запиту ОСОБА_1 на інформацію від 02 травня 2020 року.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора розглянути та надати ОСОБА_1 відповідь на його запит на інформацію від 02 травня 2020 року.

У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко