Справа № 157/1255/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 157/1255/22 пров. № А/857/15850/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року у справі № 157/1255/22 (головуюча суддя Тімонова В.М., м. Камінь-Каширський Волинської області) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Мельниченко Андрій Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2022 року адвокат Колєснік Богдан Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мельниченко Андрія Володимировича, в якому просив: а) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 012560 від 05.10.2022, винесену інспектором УПП в Житомирській області ДПП Мельниченком А.В.,

б) провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення;

в) стягнути понесені позивачем судові витрати.

Рішенням від 27 жовтня 2022 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області позовні вимоги задовольнив повністю.

Скасував постанову інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мельниченка Андрія Володимировича від 05 жовтня 2022 року серії ДП18 №012560 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі закрив.

Також суд стягнув з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 496,20 гривень судового збору та 3300 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд невірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, наслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач допустив порушення вимог дорожнього знаку 3.3 ,,Рух вантажних автомобілів заборонено ПДР України, за що ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді адміністративного стягнення штраф у сумі 340 грн.

Після зупинки вантажного транспортного засобу, яким керував позивач ОСОБА_1 , інспектор патрульної поліції повідомив свою посаду, спеціальне звання та своє прізвище, а також повідомив про початок розгляду справи, як передбачає ст. 279 КУпАП, роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, відповідач вважає правомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Також, на думку відповідача, задоволена судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу є неспівмірною зі складністю справи, розміром штрафу, який призначений оскарженою постановою, та є явно завищеною.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Колєснік Б. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, покликаючись на висновки Верховного Суду, зазначив, що поліцейський не зібрав жодного доказу у даній справі, а свідчення інспектора патрульної поліції не можуть вважатись належними, достовірними й безсумнівними доказами. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мельниченка А.В. серії ДП18 № 0125606 від 05.10.2022 на ОСОБА_1 накладений штраф в розмірі 340 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою 05.10.2022 о 13.50 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом Robuste S3803-V2C, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Житомир по вул. Велика Бердичівська, 91, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.5 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваній постанові не зазначено доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Тому при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII ,,Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України ,,Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України ,,Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР розділу 1 установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «в» пункту 8.4 розділу 8 ПДР визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з пунктом 3.3 розділу 33 ПДР дорожній знак «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і складів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

Пунктом 4 розділу І Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пунктів 9-10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що під час винесення оскарженої постанови інспектор поліції діяв у відповідності до вимог наведених нормативно-правових актів.

Згідно копії постанови серії ДП18 № 0125606 від 05.10.2022 позивач ОСОБА_1 на місці отримав копію постанови, що підтверджується його власноручним підписом. При цьому, жодних зауважень щодо зафіксованого в постанові адміністративного правопорушення у позивача не було.

За таких обставин, колегія суддів визнає доведеним факт порушення позивачем вимог пункту 3.3 розділу 33 ПДР , оскільки вантажний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , був зупинений інспектором патрульної поліції на вул. Велика Бердичівська, 91 у м. Житомир в зоні дії дорожнього знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Таким чином, застосування до позивача штрафу на підставі приписів ч.1 ст. 122 КУпАП є правомірним.

Окрім того, приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення Правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст.122, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 3 статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, у даному випадку - від імені Управління патрульної поліції в Житомирській області.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст. 122 КУпАП .

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Управління патрульної поліції в Житомирській області, від імені якого виступає інспектор ВМ та АЗ УПП в Житомирській області старший лейтенант поліції Мельниченко А. В., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, Управління патрульної поліції в Житомирській області, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено також не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Департаменту патрульної поліції.

Належним відповідачем у даній справі є Управління патрульної поліції в Житомирській області, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

За приписами ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Тобто, у даному випадку суд першої інстанції повинен був за правилами ст. 48 КАС України змінити первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача. Поряд з цим Управління патрульної поліції в Житомирській області до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити також з мотивів того, що позов заявлено до неналежних відповідачів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відповідно притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкових висновків щодо наявності правових підстав для задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 328329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року у справі № 157/1255/22 скасувати та ухвалити постанову, якою в позові адвоката Колєсніка Богдана Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Мельниченко Андрій Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 19.01.2023.