Справа № 160/17671/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його страхового стажу час, протягом якого він не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, з 01.02.2011 р. по 31.08.2015 р. включно, відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Ухвалою суду від 11.11.2022 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимог ухвали суду 22.12.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. Станом на 03.10.2022 року в обліковій карточці в РЗО позивача відсутня інформація щодо нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та єдиного соціального внеску підприємствами (установами) з лютого 2011 року по серпень 2015 року включно. Страховий стаж за цей період не зараховано. Виходячи з вищенаведеного, інформація щодо страхового стажу позивача за період з лютого 2011 року по серпень 2015 року включно може бути відображена в РЗО при умові надання страхувальником, з яким він перебував в трудових відносинах, до органу ДПС звітних відомостей щодо останнього, з урахуванням абзацу 2 частини 2 статті 7 Закону №2464, сплати єдиного соціального внеску за відповідний період в повному обсязі та після передачі цієї інформації Державною податковою службою України до Пенсійного фонду України засобами телекомунікаційного зв`язку. Відповідач вважає, що керувався нормами чинного законодавства, а тому просив на підставі вищевикладеного, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №487 від 12.05.2004 року призначений на посаду слідчого прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Наказом прокурора Дніпропетровської області від 24.01.2011 р. №65 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури.
Наказом прокурора Дніпропетровської області від 09.09.2015 року №1818к, на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі №804/5529/15 поновлено юриста 1 класу ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу з 24.01.2011 року.
27.09.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про зарахування до страхового стажу, періоду з 01.02.2011 р. по 31.08.2015 р. протягом якого він не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від посади.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За приписами статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За визначенням, що міститься у частині 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідачем зазначається, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки невірно визначено суб`єкта владних повноважень, який має право подавати відомості про застраховану особу та здійснювати сплату страхових внесків - Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, а тому останній є неналежним відповідачем в даній судовій справі. Також, вирішення питання щодо подання звіту та сплати єдиного соціального внеску за період з лютого 2011 року по серпень 2015 року стосовно позивача належить до компетенції страхувальника, з яким останній перебував у трудових відносинах, з цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 вказаної статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 2 статті 7 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" термін перебування під вартою, термін відбуття покарання, а також час, протягом якого громадянин не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу.
Трудовий стаж робітників і службовців, а також стаж роботи осіб, які працювали на підставі членства (в кооперативі, колгоспі тощо), обчислений із зарахуванням періодів, зазначених у частині першій цієї статті, враховується при наданні робітникам, службовцям і зазначеним особам різних пільг і переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню. Робітникам і службовцям цей стаж враховується також при призначенні пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових надбавок за вислугу років.
Наведеним положенням Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" кореспондують норми Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України та Генеральної прокуратури України від 04.03.1996 р. №6/5/3/41 (далі - Положення).
Так, у пункті 19 Положення вказано, що відповідно до ст.7 Закону термін перебування під вартою, термін відбуття покарання, а також час, протягом якого громадянин не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом №487 від 12.05.2004 року призначений на посаду слідчого прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Наказом прокурора Дніпропетровської області від 24.01.2011 р. №65 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури. Наказом прокурора Дніпропетровської області від 09.09.2015 року №1818к, на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі №804/5529/15 ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого слідчого прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу з 24.01.2011 року.
Постановою Прокуратури Дніпропетровської області про визначення розміру шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування від 20.07.2016 року визначено розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування прокуратури Дніпропетровської області в сумі 208 976,58 гривень (двісті вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість гривень п`ятдесят вісім копійок).
Відповідно до довідки від 08.09.2020 року Прокуратури Дніпропетровської області стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах станом на 08.09.2020 року складає 16 років 03 місяці 25 днів:
- наказ від 12.05.2004 року №487 слідчий прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з 13.05.2004 року;
- наказ від 08.09.2005 року №1415 старший слідчий прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області;
- наказ від 17.09.2015 року №1838к виконувач обов`язків прокурора прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області;
- наказ від 14.12.2015 року №2303к прокурор Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області.
В свою чергу відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду незаконного відсторонення від роботи (посади) мотивована відсутностю інформації щодо нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та єдиного соціального внеску підприємствами (установами) з лютого 2011 року по серпень 2015 року включно.
З цього приводу суд зазначає наступне, порядок обчислення та сплати страхових внесків регулює стаття 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, за умовами вказаної статті страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
За змістом положень статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або в не повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що невиконання роботодавцем позивача обов`язку щодо несплати страхових внесків за період з лютого 2011 року по серпень 2015 року включно та, як наслідок, не відрахуванням суми відповідних страхових внесків до органу ПФУ, не може вважатися належною підставою для незарахування відповідачем до страхового стажу позивача вказаного періоду.
Внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
За таких обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу часу, протягом якого він не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, з 01.02.2011 р. по 31.08.2015 р., включно, відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Як наслідок, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача час, протягом якого він не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, з 01.02.2011 р. по 31.08.2015 р. включно, відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 часу, протягом якого він не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, з 01.02.2011 р. по 31.08.2015 р., включно, відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 час, протягом якого він не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, з 01.02.2011 р. по 31.08.2015 р. включно, відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма