Справа № 160/16772/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів UА110140/2022/000049/1 від 22 лютого 2022 року Дніпровської митниці та Картку відмови №UA110140/2022/000077, якими Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дніпровської митниці №UA110140/2022/000049/1 від 22.02.2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» скориговано митну вартість товарів за МД №110140/2022/001595 від 21.02.2022р. в сторону збільшення, яка вплинула на розмір митних платежів. Під час декларування товарів за вказаною електронною митною декларацією позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, оскільки підприємством був поданий повний пакет документів, які містять відомості щодо числових значень митної вартості ввезеного товару та не містять жодних розбіжностей та неточностей у відповідності до вимог ст. 53 Митного кодексу України. Крім цього, позивачем в обґрунтування позову зазначено про те, що оскаржуване рішення не містить інформації, які саме документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості спірного товару, не наведено митницею у оспорюваних рішеннях, які саме складові митної вартості не підтверджуються документально та з яких підстав неможливе їх обчислення. Відмова митниці у визнанні митної вартості з урахуванням доданих документів є необґрунтованою, оскільки не проведена оцінка всіх наданих документів щодо неможливості застосування основного методу.
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за результатами здійснення митного контролю було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що впливають на числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Банківські платіжні документи та копія акту виконаних робіт і наданих послуг декларантом до митного оформлення не надавались. Дніпровською митницею проведено з позивачем процедуру консультацій та запропоновано надати додаткові документи. Відповідач звертає увагу суду, що на момент подання документів до митного оформлення в декларанта було в наявності дане платіжне доручення, однак невідомо з яких причин його не було подано при проведенні митних консультацій. Позивач не усунув виявлені розбіжності, внаслідок чого Дніпровською митницею винесено оскаржуване рішення про визначення митної вартості товарів. Відповідачем було послідовно застосовано методи визначення митної вартості товарів та відкориговану митну вартість за резервним методом із урахуванням митної вартості імпортованого товару за раніше оформленою митною декларацією. За наведених обставин, оскаржуване рішення прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 01.10.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛК ГРУП" (покупець) та компанією «M Core group», Республіка Корея, укладено зовнішньоекономічний контракт №МС211001-1, відповідно до умов якого покупець купує, а продавець продає автомобілі, іменовані надалі «товар», відповідно до Інвойсів. Загальна кількість товару, яка буде поставлена згідно з цим контрактом складає 4 автомобілів.
Відповідно до п.2.1 контракту загальна вартість цього контракту складає 6800 дол.США.
Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб - покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання даного контракту.
Згідно з п. 4.4 контракту підтвердження оплати є копія платіжного доручення, вислана покупцем продавцю факсом з печаткою банку покупця.
Розділом 8 контракту передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцю наступні документи: свідоцтво про скасування реєстрації транспортного засобу, рахунок, копію експортної декларації, акт виконаних робіт і наданих послуг протягом 10 днів з дати сплати грошових коштів згідно додатків до даного контракту.
Відповідно до п.11.2 Контракту термін закінчення дії цього Контракту 04 вересня 2022 р., з правом його подальшого продовження за погодженням сторін.
На виконання умов вказаного зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1 представником декларанта було подано митну декларацію №110140/2022/001595 від 21.02.2022р. з метою розмитнення транспортних засобів:
- товар № 1: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2014 року виготовлення»;
- товар № 2: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виготовлення;
- товар № 3: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2014 року виготовлення;
- товар № 4: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2013 року виготовлення.
На підтвердження митної вартості товарів до митного органу було надано наступні документи:
- Рахунок-фактура (інвойс) №МС211001-1 від 10.01,2021 року;
- Коносамент №С1GSMACR2111DН25 від 22.11.2021 року;
- Декларація про походження товару № МС211001-1 від 01.10.2021 року;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 05.10.2021 року;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 08.10.2021 року;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 08.10.2021 року:
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 04.10.2021 року;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № МС2111001-1 від 01.10.2021 року;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 15.11.2021 року; - Довідка № 10.02.2022-68 від 10.02.2022 року; - Довідка № 10.02.2022-69 від 10.02.2022 року; -Довідка № 10.02.2022-70 від 10.02.2022 року; - Довідка № 10.02.2022-71 від 10.02.2022 року.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п.3 ст. 53 МКУ), а саме:
- згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб - покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання даного контракту. До митного оформлення товарів за ЕМД від 21.02.2022 №UA110140/2022/001595: декларантом надано додаток від 15.11.2021 № 1 до зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1;
- згідно вищенаведеного додатку умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються. Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів - 22.02.2022, покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів. Банківські платіжні документи декларантом до митного оформлення не надавались;
- в розділі 8 «Пакет документів» зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, зазначено, що продавець зобов`язаний надати покупцю, у т.ч., акт виконаних робіт і наданих послуг протягом 10 днів з дати сплати грошових коштів згідно наданого контракту. Однак, копія акту виконаних робіт і наданих послуг не надана.
Враховуючи, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (в додатках до зовнішньоекономічного контракту не зазначена інформація щодо вартості послуг з логістики товарів), та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товарів, відповідно до частини 5 статті 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, керуючись частиною 3 статті 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,-
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, враховуючи зауваження митного органу щодо відсутності даних про вартість послуг з логістики;
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації;
-копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Декларанта також повідомлено про те, що про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові документи митницю необхідно повідомити шляхом надіслання електронного повідомлення.
На підставі наданих документів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА110140/2022/000049/1 від 22 лютого 2022 року, яким скориговано митну вартість товару:
- митне оформлення автомобіля HYUNDAI SONATA, 2014 року виробництва, митна вартість 4400 дол. США/од. за митною декларацією від 20.02.2022 № UA500100/2022/005360.
митне оформлення автомобіля HYUNDAI SONATA, 2015 року виробництва, митна вартість 5200 дол. США/од. за митною декларацією від 16.02.2022 № UA805030/2022/000757.
митне оформлення автомобіля HYUNDAI SONATA, 2014 року виробництва, митна вартість 4400 дол. США/од. за митною декларацією від 20.02.2022 № UA500100/2022/005360.
митне оформлення автомобіля HYUNDAI SONATA, 2012 року виробництва, митна вартість 3950 дол. США/од. за митною декларацією від 07.02.2022 № UA500100/2022/003739.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA110140/2022/000077.
Після винесення Рішення про коригування митної вартості Позивачем 23.02.2022 було подано заяву з додатковим документом платіжним дорученням №0408004 від 13.10.2022 на суму 6800,00 USD.
Позивачем було подано нову митну декларацію № UA110140/2022/001619 від 23.02.2022 року, за якою зазначені транспортні засоби були оформлені та розмитнені.
З метою оскарження картки відмови № UA110140/2022/000077, до Дніпровської митниці - було подано
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти таких висновків.
На виконання такого принципу державної митної справи, як принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості орган доходів і зборів повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Суд зазначає, що в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів покладені висновки митного органу про не підтвердження декларантом відомостей митної вартості товару, який надійшов до митного оформлення.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті УІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею УІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
З огляду на вказані норми, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі 21-127а15, від 30 червня 2015 року (справа № 814/283/14), від 20 січня 2015 року (справа №822/175/14), а також висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.10.2018 р. справа №816/921/17, адміністративне провадження №К/9901/709/18.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Судом встановлено, що 21.02.2022р. позивач звернувся до Дніпровської митниці з метою здійснення митного оформлення наступних товарів: - товар № 1: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2014 року виготовлення»; - товар № 2: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виготовлення; - товар № 3: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2014 року виготовлення; - товар № 4: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2013 року виготовлення.
Поставка транспортних засобів «Автомобіль марки - Hiundai, модель - SONATA»; відповідно до відомостей графи 44 ЕМД від 21.02.2022 №UA110140/2022/001595 здійснюється на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, додатку від 15.11.2021 № 1.
В пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики вказується в інвойсах.
При цьому, суд звертає увагу, що в наданих до митного оформлення інвойсах не зазначена інформація щодо вартості послуг з логістики товару. Поставка товару здійснена на умовах FOB KR MASAN.
Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб - покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання даного контракту.
Згідно матеріалів справи, до митного оформлення товарів за ЕМД від 21.02.2022 №UA110140/2022/001595: декларантом надано додаток від 15.11.2021 № 1 до зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1.
Згідно вищенаведеного додатку умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються.
Таким чином, суд зазначає, що враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів - 22.02.2022, покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів.
Разом з тим, під час митного оформлення та проведення консультацій, банківські платіжні документи декларантом до митного оформлення не надавались.
У зв`язку з зазначеним, суд погоджується з доводами відповідача, що враховуючи вищезазначені зауваження, згідно частини 3 статті 53 МКУ, надані до митного оформлення товарів документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а також ставить під сумнів, що митна вартість задекларованих транспортних засобів базується на ціні, що була фактично сплачена за товари.
Також суд зазначає, що в розділі 8 «Пакет документів» зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2021 № МС211001-1, вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю, у т.ч., акт виконаних робіт і наданих послуг протягом 10 днів з дати сплати грошових коштів згідно наданого контракту.
Разом з тим, судом встановлено, копія акту виконаних робіт і наданих послуг під час розмитнення товару позивачем не надана.
Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості позивачем 23.02.2022 було подано заяву з додатковим документом платіжним дорученням №0408004 від 13.10.2022 на суму 6800,00 USD.
Суд звертає увагу, що на момент подання документів до митного оформлення в декларанта було в наявності дане платіжне доручення, проте у супереч вимогам МК України позивачем не було подано при проведенні митних консультацій.
Разом з тим, суд зазначає, що нормами ст. 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
На підставі частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, внаслідок неподання декларантом запрошених документів, відсутність повних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі, у відповідача були правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Встановлені обставини справи свідчать, що митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу (резервного методу) визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 МК України.
Митну вартість товарів №№1-4 скориговано за резервним методом визначення митної вартості (стаття 64 МКУ) до відповідних рівнів, з урахуванням опису товару, країни походження, виробництва, відправлення та хронологічної відповідності та співставності.
Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. 59-61 МКУ та здійснено відповідний розрахунок.
Враховуючи результати здійсненого аналізу документів митного оформлення відповідно до частини 9 статті 55 МК України, відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, судом підтверджені висновки Дніпровської митниці, викладені в рішенні № UА110140/2022/000049/1 від 22 лютого 2022 року про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці № UА110140/2022/000049/1 від 22 лютого 2022 року прийнято у відповідності до вимог ст.2 КАС України, є обґрунтованим та правомірним.
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД №110140/2022/001595 від 21.02.2022р., у зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2022/000077.
Досліджена судом картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA110140/2022/000077 відповідає зазначеним вимогам, а тому підстави для її скасування відсутні.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА110140/2022/000049/1 від 22 лютого 2022 року та картка відмови у митному оформленні №UA110140/2022/000077 прийняті на підставі та у межах повноважень, що передбачені діючими нормативно-правовими актами.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова