Справа № 607/18930/22
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 Справа №607/18930/22

Провадження №2-а/607/528/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимісерії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 ст. 125 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді попередження, за порушення ним п. 2.3 ПДР України.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За змістом позову позивач просить суд поновити строк на звернення з позовними вимогами, мотивуючитим, що на території України Указом Президента, введено військовий стан, через військову агресію російської федерації в України, та постійні обстріли критичної інфраструктури, при цьому позивач є діючим працівником департаменту з надзвичайних ситуацій, яке працює у посиленому варіанті служби без вихідних, а також у зв`язку із відсутністю електропостачання.

Згідно частини 6 ст. 161 КАСУ, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За правилами ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не доведення позивачем ОСОБА_1 поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом про оскарження постанови серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022.

Позивачу роз`яснено право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали звернутись до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, із наданням належних та допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

13.01.2023 судом зареєстровано заяву про усунення недоліків та поновлення пропущеного процесуального строку подану позивачем ОСОБА_1 . Як вбачається із змісту даної заяви, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із позовом про оскарження постанови серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 позивач з поміж обставин, які уже досліджувались судом зазначає, що 28 листопада 2022 року жодного розгляду адміністративних матеріалів відносно нього за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП не було і в цей день спірна постанова серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 не виносилась та йому не вручалась. Водночас 28.11.2022 інспектором поліції відносно нього був складений лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що на протязі грудня він неодноразово звертався до УПП в Тернопільській області для надання йому на ознайомлення доказів його вини, які слугували підставою для винесення відносного нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і саме від працівників поліції він дізнався, що окрім вказаного протоколу, відносно нього також складена спірна постанова серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022. При цьому зазначає, що повний текст спірної постанови він отримав 20.12.2022 на підтвердження чого додає копію свого письмового звернення до УПП в Тернопільській області від 17.12.2022. Таким чином, оскільки він не знав про існування винесеної постанови серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 та не володів її змістом він був позбавлений можливості у десятиденний строк її оскаржити до суду, так як до позову не тільки не мав змоги долучити оригінал чи належним чином посвідчену копію постанови, але і у позовній заяві не мав можливості викласти зміст висновків поліцейських, з якими він не погоджується і чому саме вважає їх незаконними та протиправними.

Оцінивши обставини, викладені у заяві ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку від 13.01.2023 вважаю такі необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, позивач ОСОБА_1 вказує, що на протязі грудня він неодноразово звертався до УПП в Тернопільській області для надання йому на ознайомлення доказів його вини, які слугували підставою для винесення відносного нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повний текст спірної постанови він отримав 20.12.2022 на підтвердження чого додає копію свого письмового звернення до УПП в Тернопільській області від 17.12.2022. При цьому до цього часу він не був ознайомлений із її змістом.

Водночас суду не надано доказів неодноразових звернень позивача ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області, а долучена ним заява про надання відомостей та видачу копій письмових і електронних документів від 17.12.2022, не підтверджує того, що повний текст спірної постанови позивач ОСОБА_1 отримав 20.12.2022 та саме після цього моменту він ознайомився із її змістом.

Так звертаю увагу, що із змісту заяви про надання відомостей та видачу копій письмових і електронних документів від 17.12.2022 поданої до УПП в Тернопільській області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 уже в повній мірі володіє змістом постанови, вказуючи, що 28.11.2022 приблизно о 22 год. 27 хв. по вул. Л. Українки, 7 у м. Тернополі, інспектором 25 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенантом поліції Гаврилюк О.Р. була винесена постанова серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до відповідальності за ознаками ст. 125 КУпАП за допущення порушення п. 2.3 а ПДР України. У четвертому абзаці даної заяви, ОСОБА_1 зазначає, що інспектором поліції Гаврилюк О. в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 і в постанові серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 вказано, що факт вчинення ним правопорушення був зафіксовано на відео, а момент проведення огляду на стан сп`яніння був зафіксований на нагрудну відеокамеру поліцейського 472621, хоча при складання інспектором поліції вищезгаданих адміністративних матеріалів інспектором поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про проведення відеофіксації правопорушення.

Окрім цього, як вбачається із штампу проставленого у правому нижньому куті даної заява від 17.12.2022, остання подана до УПП в Тернопільській області 26.12.2022.

Таким чином долучена позивачем ОСОБА_1 заява про надання відомостей та видачу копій письмових і електронних документів від 17.12.2022, не є належним підтвердженням того, що спірну постанову серії ЕАР №6224354 від 28.11.2022 він отримав 20.12.2022 та до цього часу не був ознайомлений із її змістом, що було перешкодою для його звернення до суду із позовом про її оскарження.

Позивачем не зазначено дійсну дату отримання ним спірної постанови та не надано належних та допустимих доказів, які б це підтверджували, при цьому у поданій ним заяві про поновлення пропущеного процесуального строку від 13.01.2023 позивач ОСОБА_1 вказує, що 28.11.2022 відносно нього працівниками поліції був складений лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а спірна постанова серії ЕАР №6224354 на місці не виносилась та йому було не відомо про її існування.

Проте, щодо таких тверджень суд зауважує, що як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 долученого позивачем до матеріалів позовної заяви, зокрема з графи «До протоколу додаються», до даного протоколу додано постанову серії ЕАР №6224354. Даний протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Вказане свідчить про те, що на момент складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, спірна постанова ЕАР №6224354 від 28.11.2022 вже була винесена та долучена як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079620 від 28.11.2022. При цьому жодних зауважень з приводу змісту протоколу та доказів долучених до нього вказаний протокол не містить.

Окрім цього, у поданій ОСОБА_1 позовній заяві останній неодноразово посилається на порушення допущенні працівниками поліції при винесенні спірної постанови ЕАР №6224354 від 28.11.2022, в тому числі і не забезпечення участі адвоката під час винесення спірної постанови на його усне клопотання.

Відтак твердження ОСОБА_1 про те, що йому було не відомо про винесення спірної постанови ЕАР №6224354 від 28.11.2022 суд відхиляє та вважає їх не достовірними.

Водночас, з моменту винесення спірної постанови ЕАР №6224354 від 28.11.2022, під час чого ОСОБА_1 був присутній, що підтверджується матеріалами справи, до моменту його звернення до суду пройшло 30 днів, що свідчить про те, що останній не вжив усіх необхідних заходів для звернення до УПП в Тернопільській області з клопотанням про отримання винесеної відносно нього постанови у найкоротший строк, тим самим і вчасного звернення до суду з позовом про оскарження спірної постанови серія ЕАР №6224354 від 28.11.2022.

Жодних поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами та які б унеможливлювали звернення позивача ОСОБА_1 до суду із позовом про оскарження спірної постанови ЕАР №6224354 від 28.11.202 у передбачений законом строк, позивачем не зазначено та не подано доказів на їх обґрунтування.

У рішенні від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Великої Британії" Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 № 17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна із сторін повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відтак хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, поряд з тим обов`язок доказування поважності причин пропущення процесуального строку покладається саме на сторону позивача.

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що шляхом подання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку від 13.01.2023 позивач не навів інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

З огляду на наведене, вважаю, що позивачем не доведено існування поважної причини пропущення відведеного законом 10 денного строку на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У відповідності до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заяви повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.123, 169, 286, 294, 295 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 18.01.2023.

СуддяН. Р. Кунець