Справа № 420/24631/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/24631/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року, прийняте у складі суду судді Аракелян М.М. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року представник ОСОБА_2 (далі Представник, ОСОБА_2 ) в інтересах ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування «січня 2016 року» як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення «січень 2008 року» в сумі 73 414, 41 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3 956, 91 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3 956, 91 грн. за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно в сумі 83 095, 11 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум;

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що на виконання судового рішення від 16.07.2020 року по справі № 420/1786/20, яке набрало законної сили, ВЧ НОМЕР_1 проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) «січень 2016 року». Проте, на думку представника, під час виконання вищезазначеного рішення суду слід було застосовувати в якості базового місяця «січень 2008 року», як місяць підвищення останнього посадового окладу, оскільки за цей період посадові оклади військовослужбовців не були збільшені та були незмінні до березня 2018 року.

Крім цього, представник зазначає, що за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року ОСОБА_1 виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення в сумі 1 784, 72 грн., хоча у березні 2018 року відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців. Натомість, під час виплати у вказаний період індексації грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 не враховано абзаци 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», чим позбавлена ОСОБА_1 на належну йому щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 956, 91 грн., тобто ВЧ НОМЕР_1 не було виплачено ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення на загальну суму 83 095, 11 грн..

Також представник вважає за необхідним встановити судовий контроль за виконанням судового рішення по даній адміністративній справі, оскільки на сьогодні більшість військових частин повністю ігнорують виконання судового рішення у добровільному порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року позов задоволено частково; визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування «січня 2016 року» як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року включно; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення «січень 2008 року»; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог, представник Дяченко О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується із висновками, на підставі яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог з огляду на, що в період з 01.03.2018 року ОСОБА_1 не оскаржував розрахунок величини приросту індексу споживчих цін. Індексація грошового забезпечення у військовослужбовців виникла тільки в грудні 2018 року в сумі 71, 08 грн. внаслідок перевищення порогу в 103%, що не заперечувалося сторонами по справі. Позивачем же в період з 01.03.2018 року оскаржується сума індексації, яка виплачується у разі настання обставин передбаченими абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення». затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078), які судом не досліджено.

Разом з тим, суд першої інстанції, досліджуючи період з 01.03.2018 року невірно визначив характер спірних правовідносин, не врахував, що визначення «березня 2018 року» як базового місяця у межах цієї справи не є спірним, а відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін, який обчислюється наростаючим підсумком не перевищував поріг Індексації 103%. Такі обставини не є спірними між сторонами. В той же час, згідно Порядку № 1078 підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах, оскільки лише за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу індексація не нараховується, що не досліджено судом першої інстанції.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: 1 762, 00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 року) * 253, 30% (величина приросту індексу споживчих цін) / 100 = 4 463, 15 грн..

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної ОСОБА_1 індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. 506, 24 грн. = 3 956, 91 грн..

На думку скаржника, ВЧ НОМЕР_1 протиправно оминула вимоги абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та починаючи з 01 березня 2018 року ОСОБА_1 було виплачено знецінене грошове забезпечення, яке не підтримувало купівельну спроможність позивача внаслідок подорожчання споживчих товарів і послуг. Дана правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 638/9697/17, від 11.12.2019 року по справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 року по справі № 643/11749/17.

ВЧ НОМЕР_1 не скористалося своїм правом та не подало до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 14.03.2016 року по 30.11.2019 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . У період проходження ним служби нарахування грошового забезпечення здійснювалось не в повному обсязі, а саме у період з 14.03.2016 року по 30.11.2019 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року по справі № 420/1786/20, з урахуванням додаткового рішення від 16.07.2020 року, залишеними без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 :

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року;

- в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення ВЧ НОМЕР_1 проведено розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно, виходячи з базового місяця «січень 2016 року», на загальну суму 4 413, 49 грн..

Разом з цим, ОСОБА_1 не погодився з діями ВЧ НОМЕР_1 в частині встановлення в якості місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) «січень 2016 року» за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року та вважає, що базовим місяцем для нарахування індексації за цей період має бути «січень 2008 року», а також в частині невиплати за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення, тому звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням «січня 2016 року» як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). При цьому, суд відмовив в частині визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією (дискреційною функцією) Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

Щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3 956, 91 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про їх передчасність, тому задоволенню не підлягають, оскільки для вирішення вказаних позовних вимог має значення розмір індексації грошових доходів Позивача, який обчислюється з урахуванням «січня 2008 року» як базового місяця, та міг би бути виплачений Позивачу у березні 2018 року за умови відсутності підвищення посадових окладів військовослужбовців. Приймаючи до уваги те, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 14.03.2016 року по 28.02.2018 року Позивачу індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця «січень 2008 року», враховуючи те, що повноваження щодо розрахунку розміру такої індексації є дискреційними та компетенцією Відповідача і такий розрахунок на момент звернення Позивача до суду та прийняття даного рішення не здійснено.

В даному випадку, в межах цієї справи, представник Дяченко О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у зобов`язанні Відповідача здійснити нарахування та виплату на користь Позивача щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 3 956, 91 грн. за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно в сумі 83 095, 11 грн. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в цій частині позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно доводів ОСОБА_1 , за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року ВЧ НОМЕР_1 не здійснювало йому виплату фіксованої суми індексації грошового забезпечення згідно пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Порядок № 1078).

Разом з тим, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок № 1078 у спірний період не містили такого поняття як «фіксована сума індексації».

Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку № 1078, однак лише у редакції, яка діяла до 15.12.2015 року.

В свою чергу як вбачається з матеріалів справи, ВЧ НОМЕР_1 нараховувало та виплачувало ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення не за весь спірний період, а лише з грудня 2018 року по листопад 2019 року включно на загальну суму 1 785, 68 грн., що підтверджується Довідкою про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 48).

Тобто, ВЧ НОМЕР_1 здійснювало нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 після досягнення «порогового» рівня інфляції у розмірі 103%, який було перевищено у жовтні 2018 року та опубліковано у наступному місяці згідно офіційних даних, що містяться на інтернет-сайті Державної служби статистики України.

Разом з тим, відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 року № 141) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

У постанові від 28 вересня 2022 року по справі № 400/1119/21 Верховний Суд зазначив, що для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2022 справі по справі № 380/11404/21.

Крім того, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком № 1078. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У разі якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, під підвищення доходу для цілей індексації заробітної плати (грошового забезпечення) слід розуміти підвищення їхніх постійних складових (тарифних ставок, окладів). У разі зростання заробітної плати (грошового забезпечення) за рахунок інших складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати (грошового забезпечення), які не мають разового характеру.

Слід також зауважити, що Порядок № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 року № 141, яка набула чинності 15.03.2018 року), не пов`язує проведення нарахування індексації доходів громадян із визначенням базового місяця.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року по справі № 380/1513/20.

Згідно доводів та розрахунку ОСОБА_1 , сума індексації у місяці підвищення посадового окладу позивача згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» перевищує розмір підвищення грошового доходу у цьому місяці.

Вказану обставину ВЧ НОМЕР_1 не спростовувало та не навело обґрунтованих підстав для не застосування положень абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, під час розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач у період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року здійснив нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення Позивача не у повному обсязі, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Відповідача та зобов`язання Відповідача здійснити нарахування та виплату на користь Позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, підлягають задоволенню з урахуванням здійснених виплат.

Проте, суд першої інстанції дійшов протилежного висновку з огляду на їх передчасність, з яким колегія суддів не може погодитись, оскільки Порядок № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 року № 141, яка набула чинності 15.03.2018 року), не пов`язує проведення нарахування індексації доходів громадян із визначенням базового місяця.

Разом з тим, пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року (далі Порядок № 44) встановлено, шо грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Пунктами 4 та 5 Порядку № 44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Однак, в даному випадку та в межах цієї справи, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що Відповідачем будуть порушені права Позивача шляхом не здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, при здійснені виплати нарахованої індексації грошового забезпечення Позивача.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову в частині компенсації ОСОБА_1 сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, при здійснені виплати нарахованої індексації грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог Позивача в частині нарахування та виплати визначних Позивачем сум невиплаченої індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає про відсутність підстав у задоволенні позову в частині, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією Відповідача.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині з прийняттям нового рішення про часткове задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року слід залишити без змін як таке, що не переглядалося в апеляційному порядку.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, з прийняттям нового рішення в цій частині про часткове їх задоволення, в іншій частині рішення залишається без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, та прийняти нове судове рішення в цій частині позовних вимог про їх часткове задоволення:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва