Справа № 460/50640/22
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2023 року м. Рівне №460/50640/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька за участю секретаря судового засідання Кривчук І.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Довбенко Г.В.,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бабич Тетяни Олегівни від 24 жовтня 2022 року ВП №59606259 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, яка виведена в окрема провадження ВП 70156610; постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2022 року ВП 70156610.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10.06.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.05.2019 до досягнення ОСОБА_3 повноліття. На виконання вказаного рішення судом 15.07.2019 видано виконавчий лист. 22.07.2019 державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області на підставі заяви стягувача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59606259.

20.09.2022 ОСОБА_2 звернулася з заявою про повернення виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина. В заяві зазначено, що станом на 20.09.2022 заборгованість по сплаті аліментів відсутня, аліменти сплачувалися згідно виконавчого документа.

Позивач вказує, що заява про повернення виконавчого листа була подана у зв`язку з відсутністю заборгованості, а не у зв`язку з повним виконанням рішення суду. В ході здійснення виконавчого провадження заборгованість не була погашена, яку суму коштів в примусовому порядку було стягнуто та яку суму виконавчого збору стягнуто невідомо, у виконавчому листі відсутні записи щодо розміру стягнутих коштів.

20.09.2022 на підставі заяви стягувача від 20.09.2022 відповідачем прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому у виконавчому листі не зазначено, яку суму коштів залишилося стягнути, яка сума залишку по виконавчому збору.

24.10.2022 державним виконавцем Бабак Т.О. у ВП № 59606259 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 8254,69 грн. Розмір виконавчого збору зазначено без врахування виконавчого збору, який було стягнуто під час виконання рішення суду та перераховано на рахунок виконавчої служби.

25.10.2022 державним виконавцем Бабак Т.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70156610 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 8254,69 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги з покликанням на норми Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору. Підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Враховуючи те, що державний виконавець не здійснив будь-яких дій з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 567/575/19, виданого 15.07.2019 Острозьким районним судом, та повернув вказаний виконавчий документ без повного виконання стягувачу, то правових підстав для визначення суми виконавчого збору в розмірі 8254,69 грн., так і для стягнення виконавчого збору у державного виконавця не було. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 19.12.2022 позовна заява залишалася без руху

Ухвалою від 10.01.2023 Рівненський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №460/50640/22 та ухвалив розглядати справу за правилами ст. 287 КАС України, призначив судове засідання на 18.01.2023 року.

18.01.2023 розгляд справи відкладено до 20.01.2023.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та вказала, що оскільки державним виконавцем не вчинялося жодних дій з примусового виконання рішення суду, підстави для стягнення виконавчого збору відсутні. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

17.01.2023 до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якій відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що після звільнення позивача з Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня», останній не повідомив виконавця про місце своєї роботи. Державним виконавцем нараховувалася заборгованість по сплаті аліментів, виходячи з середньої заробітної плати по даній місцевості згідно положень ст. 195 Сімейного кодексу України. Відповідно до розрахунку заборгованості, який був порахований на підставі наданих боржником квитанцій, залишок заборгованості зі сплати аліментів станом на 20.09.2022 становив 82546,93 грн., що перевищує сукупний розмір заборгованості аліментів за 12 місяців. А відтак вважає, що державним виконавцем правомірно, відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 8254,69 грн. Крім того зазначає, що оскільки постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, державним виконавцем правомірно відкрито на підставі неї виконавче провадження. Вказує, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначенні Законом України «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10.06.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.05.2019 до досягнення ОСОБА_3 повноліття. На виконання вказаного рішення, судом 15.07.2019 видано виконавчий лист (а.с.11, 51).

18.07.2019 ОСОБА_2 звернулася до органу виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення (а.с.57).

22.07.2019 державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області на підставі заяви стягувача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59606259 (а.с.62).

09.10.2019 державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника (а.с.68).

Розпорядженням № 59606259 грошові кошти в сумі 2000 грн., що надійшли 02.12.2019, прераховано: 1931 грн. на користь ОСОБА_2 , 69 грн. витрати виконавчого провадження (а.с.70).

20.09.2022 ОСОБА_2 звернулася з заявою про повернення виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина. В заяві зазначено, що станом на 20.09.2022 заборгованість по сплаті аліментів відсутня, аліменти сплачувалися згідно виконавчого документа (а.с.78).

20.09.2022 на підставі заяви стягувача відповідачем прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.82).

Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП № 59606259 за період з 10.05.2019 по 20.09.2022, згідно якого заборгованість становить 82546,93 грн. (а.с.76-77). Вказаний розрахунок направлений сторонам виконавчого провадження.

Крім того, державний виконавець здійснив розрахунок виконавчого збору, згідно якого сукупний розмір виконавчого збору за період з жовтня 2019 по вересень 2022 складає 8254,69 грн.(а.с.80).

24.10.2022 державним виконавцем Бабак Т.О. у ВП № 59606259 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 8254,69 грн. (а.с.85)

25.10.2022 державним виконавцем Бабак Т.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70156610 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 8254,69 грн (а.с.86).

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору та постановою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такої постанови, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1, п.5 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону, за виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що боржником згідно виконавчого документа була допущена заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців (з жовтня 2019 року по вересень 2022 року) у розмірі 82546,93 грн., що підтверджується також розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 21.09.2022 року, головним державним виконавцем відділу 24.10.2022 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 8254,69 грн., згідно до вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що позов мотивований протиправністю оскаржуваної постанови як такої, що прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, позивач посилається на те, що відповідачем не було здійснено дій з примусового виконання виконавчого листа, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

З приводу цього суд зазначає, що підстави за яких виконавчий збір не стягується передбачені статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Згідно з ч. 9. ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"

Як вбачається з матеріалів справи, жоден з цих випадків не мав місця у спірних відносинах.

Суд акцентує увагу, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору є обов`язком державного виконавця. Саме тому у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові КАС ВС від 22 жовтня 2021 року у справі № 520/17933/2020.

Судом встановлено, що боржником не було виконано рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 09.10.2019 (а.с.65), ОСОБА_2 не отримувала аліменти від ОСОБА_1 за період з 10 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року. ОСОБА_1 за період з жовтня 2019 по вересень 2022 сплатив аліменти на загальну суму 27722,36 грн., тобто вже після відкриття виконавчого провадження.

Щодо твердження позивача про те, що розпорядженням від 27.05.2020 вже направлено 69 грн. на витрати виконавчого провадження, суд зазначає, що позивач в позовній заяві не висловлює незгоду з конкретною сумою виконавчого збору, а взагалі вважає, що такий збір не повинен стягуватися.

Враховуючи викладене та те, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця, а також, те, що відсутні підстави, передбачені законом, для не стягнення виконавчого збору, постанова від 24.10.2022 про стягнення виконавчого збору ВП №59606259 є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Поряд з обумовленим, відповідно до вимог частини 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Враховуючи, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, підстави для визнання протиправною та скасування постанови від 25.10.2022 ВП №70156610 про відкриття виконавчого провадження (з примусового виконання постанови № 59606259 від 24.10.2022) відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано суду належні та допустимі докази на підтвердження правомірності прийнятих постанов.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 січня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Замкова, 22-а,м. Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007146)

Суддя С.М. Дуляницька