Справа № 240/9316/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9316/21

Головуючий суддя у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

17 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання: Лунь Т. С.,

за участю:

представника позивача: Угрінчука Едуарда Романовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

13 січня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів. Крім того, відповідач просить здійснювати розгляд справи без участі їх представника.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, доводи відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 у справі № 806/225/15 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі № 806/225/15, видати наказ, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй в оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 50,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Долинівка, Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

Постановою старшого державного виконавця Голубович Н.П. від 20 вересня 2016 ріку було відкрите виконавче провадження ВП № 52263523 з примусового виконання ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 806/225/15 на підставі виконавчого листа № 526 2016р., виданого Житомирським окружним адміністративним судом 12 вересня 2016 року.

21 жовтня 2016 року, враховуючи те, що рішення суду виконане не було, державним виконавцем на боржника був накладений штраф у розмірі 5100 гривень.

01 грудня 2016 року, враховуючи те, що рішення суду виконане не було, державним виконавцем на боржника був накладений штраф у розмірі 10200 гривень.

26 грудня 2016 року старшим державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області Голубович Н.П. було направлено до Житомирського відділення поліції «Повідомлення державного виконавця про вчинення боржником кримінального правопорушення» № 34402.

У повідомленні про кримінальне правопорушення, державний виконавець вказав про факт невиконання ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі №806/225/15 посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, вбачаючи в цьому ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України.

13 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира у справі № №295/2604/17 зобов`язано слідчого Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області зареєструвати в ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за «Повідомленням державного виконавця про вчинення боржником кримінального правопорушення» від 26.12.20016 р. № 34402 та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного у міста Житомира від 05.05.2021р. у справі № 295/5166/21, 1-кс/295/2464/21, за скаргою ОСОБА_1 , було постановлено: скасувати постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області від 29.12.2017 року про закриття провадження, внесеного до ЄРДР за №0001536 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, про що старшим державним виконавцем було направлено до поліції відповідне повідомлення через умисне не виконання боржником ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 806/225/15.

У подальшому, 06.05.2021 року за вх. 3.3/2969 на виконання у відділ примусового виконання рішень надійшов виконавчий лист по справі №806/225/15 виданий 12.06.2015 року Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №806/225/15, видати наказ, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй в оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 50,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Долинівка, Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

11.05.2021 року виконавчий документ повернутий стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно відмітки на виконавчому документі виконавчий лист №526/2016 по справі №806/225/15 від 12.09.2016 року, виконавче провадження 26.11.2016 було закінчено на підставі п. 11 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

26.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа у випадку п. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження").

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо винесення повідомлення від 11.05.2021 року №33/8226 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №526 2016 р., виданого 12.09.2016 року Житомирським окружним адміністративним судом, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права та обов`язковості виконання рішень (стаття Закону № 1404-VIII).

З матеріалів справи встановлено, що 06.05.2021 року за вх. 3.3/2969 на виконання у відділ примусового виконання рішень надійшов виконавчий лист по справі №806/225/15 виданий 12.06.2015 року Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №806/225/15, видати наказ, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй в оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 50,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Долинівка, Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

11.05.2021 року виконавчий документ повернутий стягувачу без прийняття до виконання, повідомлення про повернення було надіслано на адресу стягувача.

Як вбачається зі змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 11 травня 2021 року, останнє було прийняте на підставі положень ч.1 ст. 40, ч.1 ст.41 Закону України " Про виконавче провадження".

Так, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, а саме: у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визначна судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У відповідності до частини 1 ст. 41 зазначеного вище Закону, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, зміст вищенаведених правових норм чинного законодавства свідчить про те, що в даному випадку державним виконавцем в межах закону було прийнято спірне повідомлення та правомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що як уже було зазначено вище, 26.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52263523 з примусового виконання ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі №806/225/15 за п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа у випадку п. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження").

Проте, досліджуючи повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 11 травня 2021 року судом апеляційної інстанції встановлено, що у останньому зазначено про те, що виконавче провадження №52263523 було закінчено 26.11.2016 року, що є недостовірним, оскільки будь яких відомостей матеріали справи про закінчення виконавчого провадження 26.11.2016 року матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у вищенаведеному повідомленні міститься посилання, крім ст.ст. 40 та 41 Закону України "Про виконавче провадження", на п. 7 ч.4 ст.4 Закону України " Про виконавче провадження".

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого документа.

Зокрема, частиною 4 визначено 12 пунктів на підставі яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, а саме :

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

Частину четверту статті 4 доповнено новим абзацом згідно із Законом № 590-IX від 13.05.2020\

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Здійснивши аналіз вищенаведених положень, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку посилання державного виконавця у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 11 травня 2021 року на п.7 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" не може бути застосовано при таких обставинах, без належного обґрунтування застосування державним виконавцем саме вказаного пункту ст.4 Закону України " Про виконавче провадження".

Водночас, колегія суддів вкотре наголошує, що в даному випадку виконавче провадження не може бути розпочато з урахуванням вимог ст.ст.40, 41 Закону України "Про виконавче провадження", як вірно було зазначено в спірному повідомленні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вказані обставини взагалі не досліджувались, не надавалось належної оцінки доказам, які зазначала позивач, у зв`язку з чим зроблено помилковий, необґрунтований висновок, щодо відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку суд позбавлений можливості в повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №526 2016 р., виданим 12.09.2016 року Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/225/15 за заявою стягувача, оскільки такі дії будуть суперечити вимогам ст.40, 41 Закону України " Про виконавче провадження".

Водночас, правильним та належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправними дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі державного виконавця Пономарьової К. В. з повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №526 2016 р., виданого 12.09.2016 року Житомирським окружним адміністративним судом, про що було відповідачем було складене та направлене ОСОБА_1 повідомлення від 11.05.2021 року №33/8226 та скасувати це повідомлення органу державної виконавчої служби та зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа виданого у справі №806/225/15, з урахуванням зазначених мотивів постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року.

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

У силу п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі державного виконавця Пономарьової К. В. з повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №526 2016 р., виданого 12.09.2016 року Житомирським окружним адміністративним судом, про що було відповідачем було складене та направлене ОСОБА_1 повідомлення від 11.05.2021 року №33/8226 та скасувати це повідомлення органу державної виконавчої служби.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа виданого у справі №806/225/15, з урахуванням зазначених мотивів постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.