Справа № 460/6577/21
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2023 року

м. Київ

справа №460/6577/21

адміністративне провадження № К/990/76/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Рибачука А.І., Мороз Л.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Случ" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №460/6577/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Случ" до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправним та скасування припису,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Случ» звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень № РВ242/245/АВ/п від 13.04.2021 та постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятості населення №РВ242/245/000015 ПР-ФС від 20.05.2021 в розмірі 720 000,00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

02.01.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Случ" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №460/6577/21.

Вирішуючи питання прийняття касаційної скарги Верховний Суд виходить з такого.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Предметом спору у вказаній справі є визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень та постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятості населення.

Ключовим було питання можливості надання суб`єкту господарської діяльності - будівельній компанії послуг щодо влаштування покриттів бруківки 120 кв. м., влаштування щебневих основ 305 кв. м., фарбування стін та стель 250 кв. м. на об`єкті «Реконструкція приймального відділення Рівненської обласної клінічної лікарні за адресою м. Рівне, вул. Київська 78Г» фізичними особами за умовами цивільно-правового договору.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, та зазначає про недослідження судом апеляційної інстанції зібраних у справі доказів.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Із змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що Верховний Суд вже викладав у постанові від 12.09.2022 справа № 380/1340/20 висновки щодо питання правильного застосування норм права, порушених у касаційній скарзі і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Так у справі №380/1340/20 Верховний Суд дійшов висновку, що: "особа має право реалізовувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового, водночас зазначене залежить від характеру праці і якщо ці відносини мають ознаки трудових, то відповідно до імперативних положень частини третьої статті 24 Кодексу Законів про працю України роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.

Шляхом укладення з особою цивільно-правового договору порушуються права такої особи, оскільки юридичні та фізичні особи-підприємці, залучаючи працівників до найманої оплачуваної праці та укладаючи з такими особами цивільно-правові договори, замість трудових, позбавляють останніх основних прав та гарантій, встановлених Конституцією (стаття 43-46) та законами України, а саме: на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, права на відпочинок, на щорічні і додаткові оплачувані відпустки, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади тощо".

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 відповідно до такої правової позиції Верховного Суду, та встановив у справі, яка переглядається, що предметом цивільно-правових договорів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Случ" та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є процес праці, а не її кінцевий результат, оскільки, фізичні особи повинні виконувати систематично певні трудові функції, відповідно до визначеного виду виконуваної роботи.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що у п. 3.2 наведених вище договорів зазначено, що виконавці несуть відповідальність за недотримання або порушення нормативно-правових актів з питань охорони праці та пожежної безпеки, тобто, у договорах встановлено відповідальність за порушення виконавцями вимог охорони праці та протипожежних правил, що по своїй суті характеризує трудові відносини.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія «Случ», згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює види економічної діяльності: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); будівництво інших споруд; інші будівельно-монтажні роботи. А відтак виконувана вищевказаними особами робота збігається з основним видом економічної діяльності ТОВ «Будівельна компанія «Случ», яким згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є будівельно-монтажні роботи, тобто, така робота здійснювалася у межах господарської діяльності позивача.

Отже, така праця не була самостійною, оскільки охоплювалась господарською діяльністю позивача, при цьому, за умовами договорів підряду між сторонами цих правочинів існувала підпорядкованість виконавців замовнику, що свідчить про наявність, у розглядуваних спірних правовідносинах саме, трудових, а не цивільно-правових відносин.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, у разі якщо робота, виконана особою (особами) на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Практика застосування норм права у подібних правовідносинах є сталою і неодноразово застосована під час вирішення справ з подібними правовідносинами, у яких Верховний Суд також не знайшов підстав для відступу від висновків Верховного Суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин наявності або відсутності на момент інспекційного відвідування трудових відносин між cкаржником та працівниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що виходить за межі перегляду Верховним Судом судових рішень попередніх інстанцій (ст. 341 КАС України).

У постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 06.03.2019 у справі № 802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, від 09.06.2021 у справі № 420/2174/19, від 01.09.2021 у справі №520/13660/19, від 23.09.2021 у справі №1.380.2019.002761, від 16.09.2022 у справі №460/77/21, на які покликається скаржник, викладені загальні правові позиції щодо співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором; висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду у цій справі узгоджуються з такими правовими позиціями.

Посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права також є безпідставним, оскільки ним належним чином не обґрунтовано заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 КАС України.

За таких обставин, за правилами пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Случ" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №460/6577/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Случ" до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправним та скасування припису.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: Л. Л. Мороз

А. І. Рибачук