Справа № 580/5191/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2023 року справа № 580/5191/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Пунтуса Д.А. розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/5191/22
за позовом ОСОБА_1 (реєстрація: АДРЕСА_1 / проживання (листування): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

28.10.2022 вх.33153/22 позивач ОСОБА_1 (представник - адвокат Каверін С.М. за ордером серії ВС №1165720), звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 включно з урахуванням базового місяця грудня 2015 року (місяця для обчислення індексу споживчих цін);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 включно з урахуванням базового місяця - січень 2008 року (місяця для обчислення індексу споживчих цін).
28.10.2022 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 10.11.2022, 25.11.2022 - суд залучив до участі у справі співвідповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.12.2022 - закрите підготовче провадження, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 17.01.2023,18.01.2023.
Позовні вимоги мотивовано тим, що за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.11.2021 №376-ОС позивача виключено зі списків частини та знято з усіх видів забезпечення. 15.12.2021 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації про нараховану та виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби та щодо направлення інформації до органу з якого звільнено з військової служби ОСОБА_1 . За результатом розгляду адвокатського запиту надана відповідь з додатком - довідка про розмір нарахованої та виплаченої/невиплаченої (без підкреслень) індексації грошового забезпечення позивача, де зазначено, що обчислення індексації позивачу за період з 14.07.2017 по 12.10.2017 проводилося з урахуванням грудня 2015 як місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця). Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період 14.07.2017 по 12.10.2017 з урахуванням грудня 2015 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, позаяк у зв`язку з прийняттям 09.12.2015 КМУ постанови № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку обіймає працівник, у тому числі й військовослужбовець. Позивач зазначає, що з огляду на зміну розмірів посадових окладів в усіх військовослужбовців без виключення на законодавчому рівні лише з 01.01.2008 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відбулися зміни, тому має право на проведення індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017, виходячи з місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року. Позов просив представник позивача задовольнити.
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) позов не визнав, 03.11.2022 вх. 33511/22 подав до суду відзив, де зазначив, що з позивачем укладений контракт з 14.07.2017 на три роки (витяг з наказу від 14.07.2017 №230-ос) та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2017 №360-ОС (наказ Голови ДПС від 10.10.2017 №1031-ОС направлена для подальшого проходження служби) виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 04.11.2021 звільнена зі служби і 05.11.2021 виключена зі списків. Здійснення розрахунку за всіма видами матеріального та фінансового забезпечення за всі періоди проходження служби здійснюється у разі звільнення особи з військової служби за останнім місцем служби. З огляду на те, що останнім місцем служби позивача був ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому Військова частина НОМЕР_2 не може бути уповноважена на здійснення таких виплат, а запит від співвідповідача не отримували. У відзиві відповідач повідомляє, що Військової частини НОМЕР_2 не передбачені кошти для здійснення виплат минулих бюджетних періодів особам, які вибули для подальшого проходження служби до інших військових частин, позаяк вищий орган управління Адміністрації Держприкордонслужби телефонограмою від 30.03.2020 №Т/116-1743 зобов`язала органи ДПС України: «під час звільнення військовослужбовців з військової служби виплачувати не виплачену індексацію грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби». У матеріалах справи є довідка від 29.12.2021 №160 із сумою індексації із застосуванням місяця 2015 року у сумі 1194 грн 56 коп (2017 липень - 174.05 грн; серпень- 299.75 грн; вересень - 2017 - 360.38 грн; жовтень - 360.38 грн). У задоволенні адміністративного позову просив відмовити.
У матеріалах справи є адвокатський запит від 14.12.2021 (вх.16.12.2021 №15855) до ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідь від 21.12.2021 №11/27102, що індексація грошового забезпечення за періоди проходження військової служби нарахована та виплачена з проведенням відповідних відрахувань згідно чинного законодавства.
09.12.2022 вх 38532/22 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не міг провести позивачу виплату індексації грошового забезпечення за період проходження нею служби у військовій частині НОМЕР_2 , позаяк йому не відомо про таку заборгованість, позаяк у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) документи не витребовувалися.
Сторони надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Велика Палата Конституційного Суду України в ухвалі 31.05.2018 № 28-у/2018 у справі № 1-77/2018 (4117/17) зазначає, що у положенні частини першої статті 9 Конституції України не йдеться про застосування міжнародних договорів, а лише визначається, що вони є частиною національного законодавства України за умови, що згоду на їх обов`язковість надано Верховною Радою України. Згідно з частиною 1статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесені зміни до діючого законодавства про працю. Згідно з частиною першою та другою статті 233 Кодексу законів про працю України (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) викладені у редакції: «працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові під час звільнення, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому під час звільненні (стаття 116 КЗпП). Відповідно до редакції статті 234 КЗпП вказано, що поновлення строків, пропущених з поважних причин, можливе, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові під час звільнення (ст. 116 КЗпП), минуло не більше одного року.
Суд бере до уваги, що позивач 19.10.2022 (79005 м.Львів Україна) відповідно до ідентифікатора 479 направив засобами поштового зв`язку позов до суду, 31.12.2021 датована відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), проте у матеріалах справи є запит представника позивача від 01.02.2022 щодо виплати заборгованості з індексації грошового забезпечення. З дати звільнення 05.11.2021 до дати звернення до суду не минуло одного року.
Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу начальника навчального ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) від 14.07.2017 №230-ос позивач прийнята на військову службу за контрактом осіб рядового складу, зарахована до списків особового складу та поставлена на всі види забезпечення (а.с.10) .
Відповідно до витягу з наказу начальника навчального ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) від 12.10.2017 №360-ос позивач з 12.10.2017 виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.11).
Позивач у спірний період - з 14.07.2017 до 12.10.2017 проходила військову службу та перебувала на фінансовому забезпеченні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).
Згідно з Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.11.2021 №377-ос «Про особовий склад» позивача виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.
15.12.2021 представник позивача адвокат Каверін Сергій Миколайович звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) з адвокатським запитом, де просив, зокрема: надати інформацію про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ); у разі невиплати індексації грошового забезпечення нарахувати та виплатити її ОСОБА_1 ; повідомити чи направлялась інформація до органу з якого звільнено позивачку.
Листом від 31.12.2021 №14/5432 7 Військова частина НОМЕР_2 повідомляє представника позивача адвоката Каверіна С.М. про те, що відповідно розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 №Т/116-1743 виплата індексації грошового забезпечення, в тому числі індексації під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України з якого військовослужбовець був виключений зі списків у зв`язку із звільненням з військової служби, однак запиту від органу державного кордону з якого було звільнено з військової служби позивача щодо нарахованої та невиплаченої їй індексації грошового забезпечення за період проходження нею військової служби у Навчальному центрі до Головного центрі до Головного центру не надходило. Разом з листом відповідач надав довідку від 29.12.2021 №160 про нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 14.07.2017 по 12.10.2017 за підписом головного бухгалтер-начальник фінансово-економічного відділу, де позивачу за спірний період (з 14.07.2017 до 12.10.2017) нараховано індексацію грошового забезпечення у сумі 1194, 56, місяцем підвищення грошових доходів (базовим місяцем) визначений грудень 2015.
Доказів виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 включно відповідачами до суду не надано.
Позивач, не погоджуючись із застосуванням відповідачем під час розрахунку індексації базового місяця грудня 2015 року замість січня 2008 звернулась до суду з позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України закріплює право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ). Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078). Відповідно до пункту 1 Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, що встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) індексації належать грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до повідомлення Державної служби статистики України від 11.01.2018 у 2017 році індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) становив 113,7%.
Повноваження щодо здійснення розрахунку індексації грошового забезпечення у спірних правовідносинах покладається на відповідачів, суд не може підміняти собою орган, на який покладено обов`язок нарахування та виплати індексації та здійснювати за відповідача відповідний розрахунок сум індексації, що належать виплаті позивачеві.
Суд встановив, що нарахування індексації здійснено за спірний період без обгрунтування для застосування грудня 2015 замість січня 2008.
Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5 Порядку № 1078, у справах № 400/1118/21 і №420/3593/20 зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку обіймає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Правовідносини у наведених справах і у цій справі є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (постанова була чинна з 01.01.2008 до 01.03.2018), тому ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 протиправно не застосував базовий місяць січень 2008 року.
Суд встановив, що відповідачем індексація позивачу за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 включно нарахована із застосуванням місяця - грудень, проте в період з 01.01.2008 по 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців змінилися в березні 2018 року на підставі вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), де встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців - відповідно січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.
Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 №Т/116-1743 «Щодо окремих питань грошового забезпечення» визначено, що військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, виплата індексації проводиться за всі періоди, за які військовослужбовці мали право на виплату індексації, але її не отримали, а особам з числа колишніх військовослужбовців - за письмовим зверненням.
Судом встановлено, що позивач у спірний період - з 14.07.2017 до 12.10.2017 проходила військову службу та перебувала на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), проте останнім місцем служби позивача був ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов. Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення»: відповідно до пункту 3 виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Позивач, обираючи спосіб захисту не врахував формалізовані вимоги частини 1 статті 5 КАС України та повноваження суду відповідно до вимог статті 245 КАС України. Суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій, позаяк позивач не просить застосувати передбачений процесуальний наслідок згідно п.3 ч.1 ст.5 КАС України утриматися від таких дій, не встановлені підстави для перерахунку з огляду на нормативне регулювання спірних відносин і підстави для здійснення обчислення.
Під обчисленням варто розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення. Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18 та від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19.
Суд дійшов висновку, що відповідачі, здійснюючи нарахування індексації грошового забезпечення позивача із застосуванням для розрахунку місяця грудень 2015 без застосування січня 2008 року допустили протиправну бездіяльність, у тому числі без взаємодії під час звільнення позивача, будучи обізнаними про зміни посадового окладу позивача, тому не діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не урахували усіх обставин справи, не сприяли особі у реалізації прав щодо оплати праці, тому позовні вимоги позивача належить задовольнити частково, визнавши протиправну бездіяльність відповідачів та зобов`язати здійснити індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 із застосуванням базового місяця січня 2008 року, забезпечивши відповідну виплату коштів.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат із сплати судового збору.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 у несприянні ОСОБА_1 в реалізації права на оплату праці під час розгляду адвокатських запитів щодо індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) у незастосуванні січня місяця 2008 року як базового для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.07.2017 до 12.10.2017.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 із застосуванням січня 2008 року (базового місяця) з наданням відомостей співвідповідачу.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2017 до 12.10.2017 із застосуванням січня 2008 року (базового місяця) з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Копію рішення направити учасникам справи.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 (реєстрація: АДРЕСА_1 / проживання (листування): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) [ АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ]; ІНФОРМАЦІЯ_2 [ АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ].
Судове рішення складене 18.01.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА