Справа № 420/15413/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 р. Категорія 105000000м.ОдесаСправа № 420/15413/20
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, мотивуючи його тим, що 15.12.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову за повторне невиконання рішення суду про накладення штрафу ВП № 61693398 в розмірі 10200 грн. Державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу не враховано факту повного виконання рішення суду Головним управлінням в межах, визначених чинним законодавством, до відкриття виконавчого провадження, що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності згідно з вимогами Закону № 1404.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу (станом на 09.11.2022) на безпосередню виплату пенсії. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Водночас, фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про накладення штрафу ВП № 61693398 в розмірі 5100 грн. (а.с.14зв.-15). Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Вказаною постановою було встановлено, що 29.04.2020 за вхід. № 3473 до відділу надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому зазначається, що ОСОБА_1 05.02.2020 було проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 03.01.2018 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, премії та індексації на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.08.2019 № ЮО115376, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, без обмежень максимального розміру. Розмір пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2020 становить 18613,90 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 по 29.02.2020 у сумі 2450,08 грн. зарахована на його поточний рахунок 05.03.2020. Доплата пенсії за період з 03.01.2018 по 28.01.2020 в сумі 117651,23 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, Інформація про виконання рішення по справі № 420/5473/19 Головним управлінням внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету, шляхом перерахування коштів боржнику.

З наданої відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що рішення суду не виконується у зв`язку з відсутністю коштів. В той час, боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів на погашення заборгованості.

10.12.2020 року за вхід. № 7744 у відповідь на постанову про накладення штрафу на боржника до відділу надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, в якому державного виконавця повідомлено про те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 по справі № 420/5473/19, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, ОСОБА_1 05.02.2020 проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 03.01.2018 з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, премії та індексації на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.08.2019 № Ю0115376, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, без обмежень максимального розміру. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2020 становить 18613,90 грн.

Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 по 29.02.2020 в сумі 2450,08 грн. зарахована на його поточний рахунок 04.03.2020. Нарахована доплата пенсії за період з 03.01.2018 по 28.01.2020 в сумі 117651,23 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійною фонду України від 26.09.2018 №20-1. Інформація про виконання рішення по справі № 420/5473/19 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

В обґрунтування неможливості виконати рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на те, що умови виплати пенсійної заборгованості передбачені окремим порядком, який станом на сьогодні не визначений, а також на бюджетні призначення, які на поточний рік не переглянуті. Більше того, боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів для погашення заборгованості, яка виникла внаслідок проведеного перерахунку пенсії.

15.12.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову за повторне невиконання рішення суду про накладення штрафу ВП № 61693398 в розмірі 10200 грн. (а.с.8зв.-9).

Не погоджуючись з постановою відповідача від 15.12.2020 ВП № 61693398 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., позивач оскаржив її у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність постанови від 19.11.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн., прийнятої вперше у ВП № 61693398 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду, встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року у справі № 420/13879/20, яке набрало законної сили. Отже, в даному випадку має місце законодавчо встановлена повторність для накладення штрафу у подвійному розмірі.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон №1404-VIII), визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частино 5 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше державним виконавцем постановою №61693398 від 19.11.2020 року на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду по справі № 420/5473/19, а також зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Вказана постанова від 19.11.2020 року була оскаржена ГУ ПФУ в Одеській області в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 р. по справі №420/13879/20 у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено повністю.

Оскаржувана постанова від 15.12.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн., ВП № 61693398, прийнята старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за повторне невиконання рішення суду.

При цьому правомірність постанови від 19.11.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн., прийнятої вперше у ВП № 61693398 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду, встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року у справі № 420/13879/20, яке набрало законної сили.

Згідно із ч.1 та 2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, накладення штрафу в подвійному розмірі є наслідком повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Слід зазначити, що належними діями ГУ ПФУ в Одеській області стало б виконання рішення суду по справі №420/5473/19 в строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, після набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року законної сили.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження №61693398 свідчать, що навіть після прийняття державним виконавцем постанови від 19.11.2020 року боржником жодних дій щодо виконання рішення суду по справі №420/5473/19 не вчинялось.

При цьому, колегія суддів вважає за можливе не врахувати правові висновки Верховного Суду, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки позивачем в рамках виконавчого провадження № 61693398 в надісланих відповідачу листах від 29.04.2020р. та від 10.12.2020р. про наявність таких причин не зазначалося та відповідного документального підтвердження не надавалося.

Крім того, 09.09.2020 року державним виконавцем складено вимогу щодо отримання інформації про стан виконання вимог виконавчого листа по адміністративній справі № 1540/5473/19, виданого 12.02.2020 Одеським окружним адміністративним судом, яку направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Даною вимогою було встановлено 3-х денний строк для надання інформації про стан виконання вищевказаного виконавчого листа.

Станом на 19.11.2020 відповідь на вимогу до відділу не надходила. Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проігноровано вимоги ч.4 ст.18 Закону України «про виконавче провадження».

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду в частині виплати пенсійної заборгованості в сумі 117651,23 грн. не виконується без поважних причин.

Позивач зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, зокрема, через відсутність коштів. Проте, таких доказів позивач державному виконавцю не надав.

Повна відсутність інформації у державного виконавця щодо обсягу коштів, які надішли на виконання судових рішень, обсягу коштів, які сплачені позивачем стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, свідчить про непрозорість процесу задоволення позивачем вимог стягувачів у виконавчих провадженнях та робить неможливим для державного виконавця оцінити поважність причини невиконання судового рішення в конкретному виконавчому провадженні. При цьому обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.

Враховуючи вище викладене, доводи апелянта з приводу того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, є безпідставними.

До того ж, невиконання пенсійним органом судового рішення в частині невиплати особі заборгованості з пенсії порушує гарантоване ст.1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Рішенням Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005р., зазначено, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У рішеннях ЄСПЛ від 28.11.1999р. по справі «Brumarescu v. Romania» та від 24.07.2003р. у справі «Рябих проти Росії» судом зазначено, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Так, у справі «Серінг проти Сполученого Королівства» від 07.07.1989р. Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року по справі № 420/15413/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.