Справа № 308/17110/22
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Макарович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасувати постанови про порушення митних правил №0822/30500/22,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 13.01.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.01.2023 року.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою до відповідача Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасувати постанови про порушення митних правил №0822/30500/22.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2022відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позовна заява мотивована тим, що позивач здійснює підприємницьку діяльність по наданню митних брокерських послуг (декларант). В процесі здійснення діяльності позивачем надавалися брокерські послуги в т. ч. Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАФ-ДОВГЕ» (, Хустський район, с. Довге).

05.06.2022 позивачем відповідачу була подана для митного оформлення митна декларація №305160/2022/042658 з комплектом супровідних документів, зокрема на розмитнення обладнання : дровокол POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2331049U, E9-400V, вага: нетто 750 кг, країна походження: Австрія, рік випуску: 2021, включно з додатковими запчастинами, вартістю 15200 євро, бувший у використанні. Проте, у зв`язку з складською помилкою вантажовідправника в Німеччині, насправді надійшов вантаж : дровокол POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2140043D, E9-400V, вага: нетто 680 кг. країна походження: Австрія, рік випуску: 2022, включно з додатковими запчастинами, вартістю 15200 євро, бувший у використанні. Тобто надійшло тотожне обладнання, того самого виробника, тієї самої країни походження, але з іншим серійним номером і меншою вагою запчастин. На різницю серійного номеру на бірці, прикріпленій до верстату, позивач при перевірці відповідності вантажу в машині даним товаросупровідних документів увагу не звернув (в умовах щільно завантаженої машини це було ускладнено) - лише звірив країну походження, марку і виробника обладнання, які співпали з документами повністю. Вага і габарити візуально теж не викликали у позивача сумнівів. Окремо варто зауважити, що з даним клієнтом і щодо даного вантажовідправника з Німеччини позивач працює не вперше, зазвичай помилок у документах вказані контрагенти не допускали, самі контрагенти є великими і респектабельними підприємствами, внаслідок чого до їх документів позивач відноситься з довірою.

У позовній заяві вказано на те, що згідно з діючим митним тарифом, з урахуванням Угоди України з Європейським Союзом щодо створення зони вільної торгівлі, виробниче обладнання походженням з країн ЄЄ обкладається не повною, а преференційною ставкою ввізного мита (у даному випадку повна ставка становить 2% від митної вартості, а преференційна - 0%). Тобто з огляду на фактурну вартість верстату повна ставка мита складала 304 євро (13327 грн. 39 коп.), а преференційна - 0. Але для застосування преференційної ставки мита необхідним є подання сертифікату походження товару (за формою EUR 1) з країн, на які поширюється преференційний режим. Такий сертифікат позивачем було отримано в комплекті товаросупровідних документів і подано відповідачу разом з декларацією.

Позивач зазначає, що в процесі митного оформлення, при проведенні поглибленого митного контролю відповідачем була виявлена відмінність серійних номерів обладнання, внаслідок чого було зроблено висновок про неможливість прийняття сертифікату походження товару EUR 1, а відтак - про відсутність підстав для застосування преференційної ставки ввізного мита. Вантаж було затримано і, не дивлячись на подання вантажовідправником листа про помилку при виконанні складських операцій, на позивача було складено протокол про порушення митних правил від 15.09.2022 за ст. 485 МК України. Після складання протоколу відповідач дозволив провести нове декларування вантажу, воно було проведено позивачем, імпортером (ТОВ «СТАФ-ДОВГЕ») було сплачено повну ставку мита (304 євро за курсом НБУ).

Позивач вказує на те, що відповідачем призначалися наступні дати розгляду справи про порушення митних правил: 19.10.2022, 01.11.2022, 15.11.2022, 29.11.2022, 07.12.2022, 13.12.2022. При цьому позивач, не маючи юридичної освіти і не володіючи спеціальними знаннями в питанні процедури притягнення до адміністративної відповідальності, бажав скористатися послугами захисника, для чого спочатку залучив адвоката Логойду Володимира Михайловича. Так, 18.10.2022 з метою ознайомлення захисника з матеріалами справи позивачем і захисником спільно було подано клопотання відповідачу про таке ознайомлення, яке було задоволено, в результаті чого відповідач запропонував ознайомитися з матеріалами 01.11.2022 і відклав розгляд справи на вказану дату.

Позивач зазначає, 31.10.2022 його адвокат повідомив відповідача про неможливість явки для ознайомлення з матеріалами справи внаслідок хвороби як позивача (електронний лікарняний лист 45КЕ-ЕХ4С-С625-МВ59), так і захисника (ГРВІ, медичний висновок про тимчасову непрацездатність не оформлювався за непотрібністю, оскільки даний адвокат не користується системою державного соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності). Внаслідок цього відповідачем було перенесено розгляд справи на 15.11.2022.

Позивач вказує на те, що 15.11.2022 захисник позивача, ще не повністю одужавши, все ж прибув до відповідача для ознайомлення з матеріалами, що підтверджує добросовісний характер користування стороною захисту своїми процесуальними правами. Проте позивач продовжував хворіти (електронний лікарняний лист 2КТ7-ВННЕ-9КР8-ВХЗХ), про що відповідача було повідомлено, внаслідок чого останній відклав розгляд справи на 29.11.2022.

Позивач вказує на те, що внаслідок рецидиву хвороби захисника, він все ж не зміг взяти участь у розгляді справи 29.11.2022. Враховуючи фактичну неможливість виконання обов`язків захисника за станом здоров`я, адвокат Логойда В.М. був змушений розірвати з позивачем договір про надання правової допомоги . Про вимушену заміну захисника позивач 28.11.2022 повідомив відповідача, за наслідками чого розгляд справи було відкладено на 07.12.2022. 06.12.2022, позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Маркусь М.І., який звернувся до відповідача з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання було задоволено, розгляд справи було призначено на 13.12.2022.

Однак, позивач зазначає, що 13.12.2022 він знову не зміг бути присутнім на розгляді своєї справи, оскільки на цей же день і орієнтовно на цей же час його було викликано повісткою до Мукачівського районного управління поліції для допиту в якості свідка у кримінальному провадженні №0000236. Копія повістки була завчасно надіслана відповідачу. Враховуючи, що справа стосувалася обвинувачення близької мені людини, а неявка за викликом поліції тягне за собою застосування заходів відповідальності (в т. ч. у вигляді приводу) і, крім того, могла бути негативно витлумачена поліцією як намагання уникнути встановлення істини у справі, що могло сформувати негативне ставлення до мене і до підозрюваного, я був змушений пріоритетно виконати вимоги повістки. Мій адвокат теж був зайнятий у розгляді судової справи, докази про що також надав відповідачу. Також просив надати йому достатній час для підготовки письмових заперечень по справі, оскільки такі потребують глибокого вивчення спеціальних норм чинного митного законодавства та судової практики його застосування.

В позовній заяві вказано на те, що відповідач відмовився відкладати розгляд справи, не дивлячись на поважну причину, на переконання позивача, неявки ОСОБА_1 та його адвоката, і виніс постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у вигляді штрафу у розмірі 300% заниження митних платежів, тобто у розмірі 39982,17 грн.

Постанова була надіслана позивачу поштою 20.12.2022, із супровідним листом від 15.12.2022, та ним отримана від установи зв`язку ввечері, 21.12.2022.

Позивач зазначає, що не погоджується з винесеною щодо нього постановою.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 , усвідомлює, що неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи в очах митного органу мають вигляд затягування розгляду справи, про що навіть зазначено у оскаржуваній постанові. Однак він зазначає, що не винний у несприятливому збігові обставин він справді хворів, про що свідчать 2 подані ним лікарняні листи (їх правомірність митним органом не заперечена, ідентифікатори подані, вони можуть бути перевірені зацікавленими особами); його справді викликали для надання пояснень у кримінальній справі, про що свідчить отримана ним і надана відповідачу повістка, справжність якої відповідач може перевірити у органу поліції; адвокат справді потребував ознайомлення з матеріалами справи, аби розуміти суть пред`явлених позивачу претензій і підготуватися до захисту, при цьому перший адвокат добросовісно припинив зі мною договірні відносини, коли з`ясувалося, що його хвороба має затяжний характер.

Так, позивач вказує н те, що Тому, я категорично відкидаю припущення відповідача про умисний характер зривів мною чи моїм адвокатом розгляду моєї справи про порушення митних правил - такі відбулися з дійсно поважних причин, хоча, на жаль, і виявилися неодноразовими.

Позивач посилається на положення ч.4 ст. 526, п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України, та зазначає,що абсолютно очевидно, що в наявності підстава для скасування оскаржуваної постанови.

Окрім того позивач вказує на те, що Другий Сенат Конституційного Суду України виніс рішення №4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022 у справі №3-321/2019(7780/19, 91/21), яким визнав неконституційною застосований відповідачем абзац 2 ст. 485 МК України (який встановлює 300% розмір санкції, застосований до позивача відповідачем), щоправда, з відтермінуванням втрати чинності даною нормою на 6 місяців. На виконання вказаного рішення КСУ ст. 485 МК України була викладена у новій редакції Законом України 2760-ІХ від 16.11.2022, який набув чинності з 15.12.2022, розмір санкції було зменшено з 300% від заниження митних платежів до 50-150% (залежно від характеру порушення), тобто в наявності пом`якшення відповідальності особи, а крім того/ розгляд даних справ передано з відання відповідача до компетенції суду. Згідно ст. 58 Конституції України таке пом`якшення розміру відповідальності має зворотну силу (хоча сам підхід щодо продовження застосування 6 місяців норми, яка на погляд КСУ є неконституційною, дивує, адже Конституція України є актом вищої юридичної сили і нормами прямої дії).

Також позивач зазначає, що у самій постанові, як і у ст. 285 КУпАП зазначається, що постанова підлягає надісланню позивачу протягом 3 днів, що слід тлумачити, як календарні дні, а не робочі. З урахуванням вихідних (тобто перенесення строку на перший робочий день діяльності відповідача, якщо завершення строку припадає на вихідний), надіслання постанови повинно було бути здійснено не пізніше 19.12.2022. Однак, як вбачається з конверту, в якому надіслано копію постанови, таке надіслання відбулося лише 20.12.2022. При цьому в постанові від 13.12.2022 і супровідному листі до неї вказано дату надіслання 15.12.2022, що, з огляду на конверт, явно не відповідає дійсності. На переконання позивача, це не є формальним аргументом, оскільки свідчить про те, що фактично постанова була виготовлена пізніше дати, яка на ній вказана, а саме (з огляду на дату супровідного листа), ймовірно не раніше 15.12.2022, якщо не ще пізніше. Принциповість даного факту полягає в тому, що із вказаної дати і розмір санкцій законом було зменшено (як зазначено вище), і підвідомчість розгляду цих справ змінено з митних органів на судові. Таким чином, в наявності підстави вважати, що постанова була прийнята з порушенням відповідачем меж своєї компетенції (несвоєчасно, коли така компетенція вже була відсутня).

Окрім того, позивач зауважує, що фактичного заниження митних платежів не відбулося, оскільки йдеться про те саме обладнання, того самого виробника і з тієї самої країни походження. Тобто відсутність складської помилки в частині серійного номеру при відвантаженні товару означала б підставне застосування преференційної ставки ввізного мита, тоді як наявність формальної помилки призвела митницю до формального висновку, що сертифікат EUR 1 «виданий не на ту одиницю обладнання». Зрозуміло, що для великого підприємства 304 євро не може бути метою заниження платежів, тобто жодного умислу на порушення чинного законодавства в даній ситуації ані у постачальника, ані у декларанта, ані у імпортера не було і не могло бути. Більше того, після повторного декларування товару за наслідками складання протоколу про порушення митних правил вказана сума з метою уникнення конфлікту і демонстрації добросовісної поведінки була сплачена імпортером повністю, хоча він мав право замінити сертифікат EUR 1 на «правильний» і все ж скористатися преференційною ставкою.

Позивач звертає увагу суду на відсутність у матеріалах справи про порушення митних правил обґрунтованого пояснення відповідача щодо застосованого ним розміру штрафу (300%) у співвідношенні до розрахункової суми платежів. Так, у постанові зазначено про заниження на-суму 13327,57 грн., але у розрахунку умовно нарахованих платежів по ввізному миту - лише 11106,31 грн. Різниця у розмірі 2221,08 грн. спричиняє різницю у застосуванні штрафних санкцій у 6663,24 грн. Якщо відповідач не пояснить з посиланням на норми права причину такої різниці донарахувань, це буде додатковою підставою для скасування постанови.

З огляду на вказане позивач вважає прийняту щодо нього постанову такою, що не відповідає принципам, зазначеним у ст. 2 КАС України, а також матеріальним і процесуальним нормам митного законодавства України, а отже такою, що підлягає визнанню протиправною і скасуванню, оскільки залишення її в силі потягне за собою негативні майнові наслідки для позивача (примусове стягнення суми штрафу у значному розмірі).

Враховуючи вищенаведене та на підставі ст. 285 КУпАП, ст. 485 МК України, ст. 5 КАС України, рішення Конституційного Суду України №4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022 у справі №3- 321/2019(7780/19,91/21), позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову в. о. заступника начальника Закарпатської митниці - начальника управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил від 13.12.2022, винесену у справі про порушення митних правил №0822/30500/22 щодо накладення на позивача штрафу у розмірі 39982,17 грн. Стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

Від відповідача по справі, Закарпатської митниці, надійшов відзив на позовну заяву. Так, у відзиві вказано на те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із правомірністю винесеної постанови та безпідставністю адміністративного позову. Представник відповідача вказує про правомірність оскаржуваної постанови.

Зокрема вказує на те, що 05.09.2022 року декларантом ПП ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 від 17.11.1995р.), згідно відомостей зазначених в графі 54 нижче вказаної МД, до митного контролю та оформлення Закарпатській митниці шляхом електронного декларування була подана митна декларація від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 та інші документи, а саме: CMR від 02.09.2022 №446916, INVOICE від 18.08.2022 № VK202223904 та сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 на товари, які надійшли від іноземної фірми «А. Reiter GmbH» (D-86405,Meitingen-Waltershofen,Thierauptener Strabe,10a), на адресу ТОВ «СТАФ-ДОВЕЕ» (Закарпатська обл., Іршавський р-н, с.Довге, вул.Перемоги), які переміщувались в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_2 .

Так, відповідач вказує на те на, що в графі 5 митної декларації від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 було задекларовано 2 товари. Згідно графи 32 вказаної МД задекларовано: товар 1 «верстати для обробки дерева, розколювальні, нові: Горизонтальний дровокол 30tPZG-R POSCH Legendspalter Splitmaster-напруга 220В,рік виготовлення-2021, верстат, включно з запчастинами, призначений для заготівлі дров. Модель-№2135294К; Серійний №M8450NTGCY. Торгова марка: "Posch" Виробник: Posch. Вага: 1700 кг.; товар 2 «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat. E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка:"Posch"Виробник:Posch-Bara: 750 кг. Верстат для власних виробничих потреб».

У відзиві вказано на те, що під час здійснення митного контролю та оформлення, системою СУР було згенеровано ризик за кодом «203-1» (проведення повного митного огляду з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів).

Так, в ході проведеного митного огляду (Акт митного огляду від 06.09.2022 № 305160/2022/000868) вказаного транспортного засобу було встановлено невідповідність товару №1 (позиція №2 за електронним інвойсом) «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40V; 220В, рік виготовлення-2021, вага нетто: 750 кг», яка зазначена у вищевказаній ЕМД, маркувальній етикетці від виробника товару згідно якої встановлено невідповідність в частині відомостей щодо: серійного номеру - 2140043D, року випуску - 2022, ваги - 680 кг.

З метою визначення законності застосування преференційного погодження щодо товару «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40Y; 220В, рік виготовлення - 2021, вага нетто: 750 кг» управлянням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 07.09.2022 року №7.7-20-01/18/6658 до управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД.

Листом від 09.09.2022 року управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД повідомило, що застосування сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 для цілей застосування преференційних умов Угоди до товару заявленого декларантом до митного оформлення за ЕМД від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 (товар №1 за описом «...2. «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка Posch. Виробник: Posch - Вага: 750 кг... »,220В, вважається за неможливим.

Відповідно до розрахунку платежів на частину товару №1 за кодом згідно УКТЗЕД із застосуванням оподаткуванням преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 111 063,06 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31грн. (умовно нараховане), ПДВ - 111 063,06 грн.), та частину товар № 1 за кодом згідно УКТЗЕД без застосування оподаткування преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 124 390,63 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн., ПДВ - 113 284,32 грн.), а загальна сума недоборів складає 13 327,57 грн.

Інші товари відповідають відомостям заявленим в товаросупровідних документах та у митній декларації ІМ40 ДЕ від 05.09.2022р №UA305160/2022/042658.

Відповідач зазначає, що сума необхідних до сплати митних платежів та податків за митною декларацією ІМ40 ДЕ від 05.09.2022р №UA305160/2022/042658, декларантом ПП ОСОБА_1 , було зменшено на - 13 327,57 грн.

Як вказує відповідач, у своєму поясненні від 07.09.2022 року ОСОБА_1 повідомив, що ВМД ним було оформлено на підставі поданих вантажоотримувачем документів (контракт, інвойс, сертифікат, тощо). За зовнішнім виглядом товар, пред`явлений до митного оформлення, даним документів відповідає (тип обладнання, виробник, марка модель). На бірку з серійним номером обладнання увагу він не звернув, в результаті чого в декларації була допущена ним ненавмисна помилка. Разом із тим просить звернути увагу, що йдеться про абсолютно ідентичні одиниці обладнання, просто із різними серійними номерами і роками випуску (2022-фактично, 2021 за документами), але однієї і тієї самої фактурної вартості. Країна походження товару і виробник теж одні і ті ж самі (помилка при завантажуванні машини відбулася на складі вантажовідправника).

Відтак, на його думку, заниження до бюджету платежів не відбувається, оскільки вони мають бути одинакові, як і по фактично поставленому обладнанні, так і по обладнанні вказаному в документах. А отже допущена помилка має формальний характер і не створює склад порушення митних правил. Просить не притягувати його до відповідальності, за порушення митних правил і дозволити завершення митного оформлення вантажу у передбаченому МК України порядку.

Відповідач вказує на те, що на підставі викладеного, у зв`язку із тим, що вказані дії позивача містили ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відносно нього був складений протокол про порушення митних правил № 0822/30500/22. Зазначені фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення оскаржуваної постанови на підставі наступного:

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на положення ч.1 п.1 ст. 50, ч.1 ст. 51, ч.1 ст. 52 МК, ч.2 п.1 ст.52, п.8 ст.4, ч.1 ст.257, ч.8 ст.257, п.8 ч.1 ст.4 , п.п.1,4,5 ч.1 та ч.2 ст.266 МК України.

Відповідач зазначає, що законодавством України для виконання обов`язку декларантом, надається право проводити фізичний огляд товарів. Проте, гр. ОСОБА_1 не скористався наданим правом.

Окрім того відповідач також посилається на положення ч.8 ст. 264 та п.43 ст.4 МК України, та вказує на те, що декларантом ОСОБА_1 , фізичною особою підприємцем, вчинено дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, заявлено в митній декларації від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 неправдиві відомості, що призвело до зменшення розміру необхідних до сплати митних платежів та податків на суму - 13 327,57 грн., та вчинено правопорушення, передбачене ст. 485 Митного кодексу України.

У відзиві вказано на те,що зазначені фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення митницею постанови від 13.12.2022 р. у справі про порушення митних правил № 0822/30500/22 та накладення на гр. ОСОБА_1 стягнення передбаченого санкцією ст. 485 МК України.

Щодо неодноразових клопотань про відкладання розгляду справи, то відповідач посилається на ст. 498 Митного кодексу України, п.2 ч.1 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України, та вказує на те, що з 18.10.2022 по 12.12.2022 до Закарпатської митниці від ОСОБА_1 та його адвокатів надійшла значна кількість клопотань щодо перенесення розгляду справи про порушення митних правил № 0822/30500/22 від 15.09.2022, що свідчило про затягування розумних строків розгляду справи.

Щодо надіслання постанови протягом 3 днів, відповідач вказує на те, що П.З. постановчої частини постанови визначено, що на підставі ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення копію постанови вручити (протягом трьох днів надіслати) громадянину (-ці) (непотрібне закреслити) ОСОБА_1 . Дата набрання законної (юридичної) сили рішенням - «23» 12 2022 р. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - «13» 03 2023 р. Копію постанови вручене (надіслано) (непотрібне закреслити) громадянину(ці) ОСОБА_1 (прізвище, ініціали) «15» 12 2022 р. Копію постанови отримав (-ла).

Таким чином, за твердженням представника відповідача, митним органом дотримано вимоги ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 652, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.06. 2012 р. за № 1015/21327 «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил» із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 04.03.2016 року № 327.

Щодо фактичного заниження митних платежів, яке на думку позивача не відбулося, відповідач зазначає, що листом від 09.09.2022 року управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД повідомило, що застосування сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 для цілей застосування преференційних умов Угоди до товару заявленого декларантом до митного оформлення за ЕМД від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 (товар №1 за описом «...2. «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка Posch. Виробник: Posch - Вага: 750 кг.. .»,220В, вважається за неможливим. Разом із цим відповідно до ч.1 ст. 494 МК України «Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику»

Щодо відсутності на думку позивача обґрунтованого пояснення щодо застосування розміру штрафу (300%), відповідач зазначає, що обґрунтованість щодо штрафу в 300% випливає із розрахунку платежів на частину товару №1 за кодом згідно УКТЗЕД Із застосуванням оподаткуванням преференційного походження, при якому необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 111 063,06 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн. (умовно нараховане), ПДВ - 111 063,06 грн.), та частину товар № 1 за кодом згідно УКТЗЕД без застосування оподаткування преференційного походження, при якому необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 124 390,63 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31грн., ПДВ - 113 284,32 грн.), а загальна сума недоборів складає 13 327,57 грн. А проведені позивачем розрахунки платежів зазначені в позовній заяві, та виведення штрафних санкцій, не відповідають дійсності.

Таким чином, відповідач зазначає, що декларантом, ПП ОСОБА_1 при підготовці та поданні до митного оформлення МД ІМ40 ДЕ від 05.09.2022 р. №UA305160/2022/042658 на частину товар №1 було заявлено неправдиві відомості, що призвело до зменшення розміру необхідних до сплати митних платежів та податків на суму - 13 327,57 грн., чим вчинено правопорушення, що передбачене ст.485 МК України.

Зважаючи на викладене представник відповідача, що постанова Закарпатської митниці від 13.12.2022 року в справі про порушення митних правил № 0822/30500/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, отже, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного представник відповідача просить суд: відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу - ОСОБА_1 до Закарпатської митниці у повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та дату розгляду справи, адвокатом подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов просить задоволити.

Від представника відповідача по справі надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Постанова була надіслана позивачу поштою 20.12.2022, із супровідним листом від 15.12.2022. Отримано ним ввечері, 21.12.2022.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1,2 ч.3 ст.2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як встановлено ст. 77 КАС України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 530 МК України встановлено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно постанови що оскаржується:

05.09.2022 року декларантом ПП ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 від 17.11.1995р.), згідно відомостей зазначених в графі 54 нижче вказаної МД, до митного контролю та оформлення Закарпатській митниці шляхом електронного декларування була подана митна декларація від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 та інші документи, а саме: CMR від 02.09.2022 №446916, INVOICE від 18.08.2022 № VK202223904 та сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 на товари, які надійшли від іноземної фірми «А. Reiter GmbH» (D-86405,Meitingen-Waltershofen,Thierauptener Strabe,10a), на адресу ТОВ «СТАФ-ДОВЕЕ» (Закарпатська обл., Іршавський р-н, с.Довге, вул.Перемоги), які переміщувались в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_3 /А08661ХР.

В графі 5 митної декларації від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 було задекларовано 2 товари. "

Згідно графи 32 вказаної МД задекларовано: товар 1 «верстати для обробки дерева, розколювальні, нові: Горизонтальний дровокол 30tPZG-R POSCH Legendspalter Splitmaster-напруга 220В,рік виготовлення-2021, верстат, включно з запчастинами, призначений для заготівлі дров. Модель-№2135294К; Серійний №M8450NTGCY. Торгова марка: "Posch" Виробник: Posch. Вага: 1700 кг.; товар 2 «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat. E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова Mapкa:"Posch"BHpo6HHK:Posch-Bara: 750 кг. Верстат для власних виробничих потреб».

Під час здійснення митного контролю та оформлення, системою СУР було згенеровано ризик за кодом «203-1» (проведення повного митного огляду з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів).

В ході проведеного митного огляду (Акт митного огляду від 06.09.2022 № 305160/2022/000868) вказаного транспортного засобу було встановлено невідповідність товару №1 (позиція №2 за електронним інвойсом) «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40V; 220В, рік виготовлення-2021, вага нетто: 750 кг», яка зазначена у вищевказаній ЕМД, маркувальній етикетці від виробника товару згідно якої встановлено невідповідність в частині відомостей щодо: серійного номеру - 2140043D, року випуску - 2022, ваги - 680 кг.

З метою визначення законності застосування преференційного погодження щодо товару «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40Y; 220В, рік виготовлення- 2021, вага нетто: 750 кг» управлянням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 07.09.2022 року №7.7-20-01/18/6658 до управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД.

Листом від 09.09.2022 року управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД повідомило, що застосування сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 для цілей застосування преференційних умов Угоди до товару заявленого декларантом до митного оформлення за ЕМД від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 (товар №1 за описом «...2. «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка Posch. Виробник: Posch - Вага: 750 кг...»,220В, вважається за неможливим.

Відповідно до розрахунку платежів на частину товару №1 за кодом згідно УКТЗЕД із застосуванням оподаткуванням преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 111 063,06 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн. (умовно нараховане), ПДВ - 111 063,06 грн.), та частину товар № 1 за кодом згідно УКТЗЕД без застосування оподаткування преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 124 390,63 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн., ПДВ - 113 284,32 грн.), а загальна сума недоборів складає 13 327,57 грн.

Інші товари відповідають відомостям заявленим в товаросупровідних документах та у митній декларації ІМ40 ДЕ від 05.09.2022р №UA305160/2022/042658.

Отже сума необхідних до сплати митних платежів та податків за митною декларацією ІМ40 ДЕ від 05.09.2022р №UA305160/2022/042658, декларантом ПП ОСОБА_1 , було зменшено на - 13 327,57 грн.

У постанові вказано на те, що у своєму поясненні від 07.09.2022 року ОСОБА_1 повідомив, що ВМД ним було оформлено на підставі поданих вантажоотримувачем документів (контракт, інвойс, сертифікат, тощо). За зовнішнім виглядом товар, пред`явлений до митного оформлен-ня, даним документів відповідає (тип обладнання, виробник, марка модель). На бірку з серій-ним номером обладнання увагу він не звернув, в результаті чого в декларації була допущена ним ненавмисна помилка.

Разом із тим просить звернути увагу, що йдеться про абсолютно ідентичні одиниці обладнання, просто із різними серійними номерами і роками випуску (2022-фактично, 2021 за документами), але однієї і тієї самої фактурної вартості. Країна походження товару і виробник теж одні і ті ж самі (помилка при завантажуванні машини відбулася на складі вантажовідправника).

Відтак, на його думку, заниження до бюджету платежів не відбувається, оскільки вони мають бути одинакові, як і по фактично поставленому обладнанні, так і по обладнанні вказаному в документах. А отже допущена помилка має формальний характер і не створює склад порушення митних правил.

Просить не притягувати його до відповідальності, за порушення митних правил і дозволити завершення митного оформлення вантажу у передбаченому МК України порядку.

У протоколі вказано на те, що декларантом ОСОБА_1 у службові обов`язки якого входить виконання вимог встановлених МК України та іншими нормативно - правовими актами України з питань митної справи, при підготовці та поданні до митного оформлення МД ІМ40 ДЕ від 05.09.2022 р. UA305160/2022/042658, на частину товар №1 було заявлено неправдиві відомості, щодо серійного номеру, року випуску та вагових показників, що призвело до зменшення розміру необхідних до сплати митних платежів та податків, на суму - 13 327,57 грн.

Також зазначено, що вчинення правопорушення громадянином ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення мирних правил №0822/30500/22 від 15.09.2022 року, його особистими поясненнями, іншими матеріалами справи.

На підставі викладеного, у зв`язку із тим, що вказані дії позивача містили ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відносно нього був складений протокол про порушення митних правил № 0822/30500/22.

Матеріали справи містять окрім копії вказаного протоколу, матеріали справи про адміністративне правопорушення, що були додані відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Як встановлено зі змісту електронної митної декларації UA305160/2022/042658 від 05.09.2022 року, п. 14 Декларантом зазначено: ПП ОСОБА_1 . У декларації заявлено наступний товар:

№1 Верстати для обробки дерева, розколювальні, нові:Горизонтальний дровокол 30tPZ G-R POSCH Legendspalter Splitmaster-напруга 220В, рік виготовлення -2021, верстат, включно з запчастинами, призначений для заготівлі дров . Модель №21352 94К; Серійний №M8450NTSCY Торгова марка : Posch Виробник: Posch Вага : 1700 кг. Див. доп.

Товар №1 до графи 31:

2. Верстати для обробки дерева,для розколу полін на тріски,що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltaut omat . E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка:"Posch". Виробник:Posch- Вага : 750 кг. Верстат для власних виробничих потреб. Разом -2 верстати. Див. "електронний інвойс"

Зі змісту акту огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, 06.09.2022 за результатами проведення огляду транспортного засобу НОМЕР_4 , номер митної декларації UA 305160/2022/042658.

Ініціатор проведення огляду (переогляду) Спрацювання СУР, Закарпатська митниця. Так, згідно вказаного акту, за результатами проведення митного огляду товару встановлено невідповідність товару №1 (позиція №2 за ел. інв..) «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; 220В, рік виготовлення-2021. Вага нетто: 750 кг». На маркувальній етикетці від виробника товару встановлено невідповідність в частині відомостей щодо: серійного номеру 2140043 D, року випуску 2022, ваги 680 кг.

Згідно з діючим митним тарифом, з урахуванням Угоди України з Європейським Союзом щодо створення зони вільної торгівлі, виробниче обладнання походженням з країн ЄЄ обкладається не повною, а преференційною ставкою ввізного мита (у даному випадку повна ставка становить 2% від митної вартості, а преференційна - 0%). Тобто з огляду на фактурну вартість верстату повна ставка мита складала 304 євро (13327 грн. 39 коп.), а преференційна - 0. Але для застосування преференційної ставки мита необхідним є подання сертифікату походження товару (за формою EUR 1) з країн, на які поширюється преференційний режим. Такий сертифікат позивачем (декларантом) було отримано в комплекті товаросупровідних документів і подано разом з декларацією.

Разом із тим, в ході проведеного митного огляду (Акт митного огляду від 06.09.2022 № 305160/2022/000868) вказаного транспортного засобу було встановлено невідповідність товару №1 (позиція №2 за електронним інвойсом) «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40V; 220В, рік виготовлення-2021, вага нетто: 750 кг», яка зазначена у вищевказаній ЕМД, маркувальній етикетці від виробника товару згідно якої встановлено невідповідність в частині відомостей щодо: серійного номеру - 2140043D, року випуску - 2022, ваги - 680 кг.

Так, відповідачем, з метою визначення законності застосування преференційного погодження щодо товару «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40Y; 220В, рік виготовлення - 2021, вага нетто: 750 кг.» управлянням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 07.09.2022 року №7.7-20-01/18/6658 до управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД.

Листом від 09.09.2022 року управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД повідомило, що застосування сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 для цілей застосування преференційних умов Угоди до товару заявленого декларантом до митного оформлення за ЕМД від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 (товар №1 за описом «...2. «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка Posch. Виробник: Posch - Вага: 750 кг...»,220В, вважається за неможливим.

Відповідно до розрахунку платежів на частину товару №1 за кодом згідно УКТЗЕД із застосуванням оподаткуванням преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 111 063,06 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31грн. (умовно нараховане), ПДВ - 111 063,06 грн.), та частину товар № 1 за кодом згідно УКТЗЕД без застосування оподаткування преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 124 390,63 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн., ПДВ - 113 284,32 грн.), а загальна сума недоборів складає 13 327,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта;и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі надання забезпечення сплати митних платежів);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта)…

Відповідно до вимог ч. 1 п.1 ст. 50 МК України «Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів».

Відповідно до вимог ч.1 ст. 51 МК України «Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 МК України «Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою».

Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст. 52 МК України «Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом».

Згідно п.8 ст. 4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 4 МК України декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Законом України № 1678-VII від 16.09.2014р. ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, від 27.06.2014р.

Відповідно до пункту другого статті 26 розділу IV вказаної Угоди термін «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва».

Згідно з пункту першого статті 16 цього Протоколу товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання одного з таких документів:

- сертифікату перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у додатку III до Протоколу, або

- у випадках, вказаних у статті 22 (1) Протоколу, - декларації інвойс, наданої експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до статті 22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Згідно з частиною третьою статті 2 зазначеного Протоколу експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього протоколу.

Відповідно до статті 33 цього Протоколу митні органи країни імпорту мають право здійснювати подальші перевірки підтвердження походження товару у довільному порядку або тоді, коли мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статус і походження відповідних товарів або виконання інших вимог даного Протоколу.

Згідно статті 43 Митного кодексу /МК/ України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Пунктом 1 частини третьою статті 44 МК України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до частини другою статті 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Частиною п`ятою статті 280 МК України визначено, що ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з, держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Окрім цього, частиною першою статті 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

В даному випадку, сам позивач вказує на те, що згідно з діючим митним тарифом, з урахуванням Угоди України з Європейським Союзом щодо створення зони вільної торгівлі, виробниче обладнання походженням з країн ЄЄ обкладається не повною, а преференційною ставкою ввізного мита (у даному випадку повна ставка становить 2% від митної вартості, а преференційна - 0%). Тобто з огляду на фактурну вартість верстату повна ставка мита складала 304 євро (13327 грн. 39 коп.), а преференційна - 0. Але для застосування преференційної ставки мита необхідним є подання сертифікату походження товару (за формою EUR 1) з країн, на які поширюється преференційний режим. Такий сертифікат позивачем було отримано в комплекті товаросупровідних документів і подано відповідачу разом з декларацією.

Разом із тим, за результатами перевірки, було встановлено невідповідність товару №1 (позиція №2 за електронним інвойсом) «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40V; 220В, рік виготовлення-2021, вага нетто: 750 кг», яка зазначена у вищевказаній ЕМД, маркувальній етикетці від виробника товару згідно якої встановлено невідповідність в частині відомостей щодо: серійного номеру - 2140043D, року випуску - 2022, ваги - 680 кг.

Суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що фактичного заниження митних платежів не відбулося, оскільки йдеться про те саме обладнання, того самого виробника і з тієї самої країни походження. Тобто відсутність складської помилки в частині серійного номеру при відвантаженні товару означала б підставне застосування преференційної ставки ввізного мита, тоді як наявність формальної помилки призвела митницю до формального висновку, що сертифікат EUR 1 «виданий не на ту одиницю обладнання». Зрозуміло, що для великого підприємства 304 євро не може бути метою заниження платежів, тобто жодного умислу на порушення чинного законодавства в даній ситуації ані у постачальника, ані у декларанта, ані у імпортера не було і не могло бути. Більше того, після повторного декларування товару за наслідками складання протоколу про порушення митних правил вказана сума з метою уникнення конфлікту і демонстрації добросовісної поведінки була сплачена імпортером повністю, хоча він мав право замінити сертифікат EUR 1 на «правильний» і все ж скористатися преференційною ставкою.

Оскільки, як вбачається із матеріалів справи, з метою визначення законності застосування преференційного погодження щодо товару «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, серійний номер: 2131049U; E9-40Y; 220В, рік виготовлення- 2021, вага нетто: 750 кг» управлянням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 07.09.2022 року №7.7-20-01/18/6658 до управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД.

Листом від 09.09.2022 року управління митних платежів контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД повідомило, що застосування сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2022 року №А474010 для цілей застосування преференційних умов Угоди до товару заявленого декларантом до митного оформлення за ЕМД від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 (товар №1 за описом «...2. «Верстати для обробки дерева, для розколу полін на тріски, що для розпалювання, напівавтомат POSCH AutoSplit 250 Spaltautomat, E9-400V, включно з запчастинами. Серійний номер: 2131049U; E9-40V; Торгова марка Posch. Виробник: Posch - Вага: 750 кг...», 220В, вважається за неможливим.

Відповідно до розрахунку платежів на частину товару №1 за кодом згідно УКТЗЕД із застосуванням оподаткуванням преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 111 063,06 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106, 31 грн. (умовно нараховане), ПДВ - 111 063,06 грн.), та частину товар № 1 за кодом згідно УКТЗЕД без застосування оподаткування преференційного походження необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 124 390,63 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн., ПДВ - 113 284,32 грн.), а загальна сума недоборів складає 13 327,57 грн.

Таким чином, сума необхідних до сплати митних платежів та податків за митною декларацією ІМ 40 ДЕ від 05.09.2022р №UA305160/2022/042658, декларантом ПП ОСОБА_1 , було зменшено на - 13 327,57 грн.

Окрім того, суд вважає за необхідне вказати, на те, що згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , від 07.09.2022 року він повідомив, що ВМД ним було оформлено на підставі поданих вантажоотримувачем документів (контракт, інвойс, сертифікат, тощо). За зовнішнім виглядом товар, пред`явлений до митного оформлення, даним документів відповідає (тип обладнання, виробник, марка модель). На бірку з серійним номером обладнання увагу він не звернув, в результаті чого в декларації була допущена ним ненавмисна помилка.

Разом із тим просить звернути увагу, що йдеться про абсолютно ідентичні одиниці обладнання, просто із різними серійними номерами і роками випуску (2022-фактично, 2021 за документами), але однієї і тієї самої фактурної вартості. Країна походження товару і виробник теж одні і ті ж самі (помилка при завантажуванні машини відбулася на складі вантажовідправника). Відтак, на його думку, заниження до бюджету платежів не відбувається, оскільки вони мають бути одинакові, як і по фактично поставленому обладнанні, так і по обладнанні вказаному в документах. А отже допущена помилка має формальний характер і не створює склад порушення митних правил. Просить не притягувати його до відповідальності, за порушення митних правил і дозволити завершення митного оформлення вантажу у передбаченому МК України порядку.

Вказане, на переконання суду не вказує на відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що позивач визнає те що ВМД ним було оформлено на підставі поданих вантажоотримувачем документів (контракт, інвойс, сертифікат, тощо). При цьому визнає, що на бірку з серійним номером обладнання увагу він не звернув, в результаті чого в декларації була допущена ним ненавмисна помилка, за зовнішнім виглядом товар, пред`явлений до митного оформлення, даним документів відповідає (тип обладнання, виробник, марка модель).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 Митного кодексу України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Отже, законодавством України для виконання обов`язку декларантом, надається право проводити фізичний огляд товарів.

Відповідно до п.43 ст. 4 МК України посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України з питань митної справи, укладеними в установленому законом порядку.

Вказане свідчить про те, що декларантом ОСОБА_1 , фізичною особою підприємцем, вчинено дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, заявлено в митній декларації від 05.09.2022 року № 305160/2022/042658 неправдиві відомості, що призвело до зменшення розміру необхідних до сплати митних платежів та податків на суму - 13 327,57 грн., та вчинено правопорушення, передбачене ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 23.10.2018 року у справі №760/20661/15-а, диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів».

З приводу розгляду справи про порушення митних правил за відсутності позивача то суд вважає за необхідне вказати на те, що:

Як встановлено із матеріалів справи справа про порушення митних правил призначалася до розгляду: 19.10.2022, 01.11.2022, 15.11.2022, 29.11.2022, 07.12.2022, 13.12.2022. При цьому, позивач вказує на те, що не маючи юридичної освіти і не володіючи спеціальними знаннями в питанні процедури притягнення до адміністративної відповідальності, бажав скористатися послугами захисника, для чого спочатку залучив адвоката Логойду Володимира Михайловича.

Так, ОСОБА_1 , зазначає, що 18.10.2022 з метою ознайомлення захисника з матеріалами справи позивачем і захисником спільно було подано клопотання відповідачу про таке ознайомлення, яке було задоволено, в результаті чого відповідач запропонував ознайомитися з матеріалами 01.11.2022 і відклав розгляд справи на вказану дату.

31.10.2022 адвокат позивача повідомив відповідача про неможливість явки для ознайомлення з матеріалами справи внаслідок хвороби як позивача (електронний лікарняний лист 45КЕ-ЕХ4С-С625-МВ59), так і захисника (ГРВІ, медичний висновок про тимчасову непрацездатність не оформлювався за непотрібністю, оскільки даний адвокат не користується системою державного соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності). Внаслідок цього відповідачем було перенесено розгляд справи на 15.11.2022.

15.11.2022 захисник позивача, ще не повністю одужавши, все ж прибув до відповідача для ознайомлення з матеріалами, що підтверджує добросовісний характер користування стороною захисту своїми процесуальними правами. Проте позивач продовжував хворіти (електронний лікарняний лист 2КТ7-ВННЕ-9КР8-ВХЗХ), про що відповідача було повідомлено, внаслідок чого останній відклав розгляд справи на 29.11.2022.

Окрім того, позивач зазначає, що внаслідок рецидиву хвороби захисника, він все ж не зміг взяти участь у розгляді справи 29.11.2022. Враховуючи фактичну неможливість виконання обов`язків захисника за станом здоров`я, адвокат Логойда В.М. був змушений розірвати з позивачем договір про надання правової допомоги і порадив звернутися до свого колеги - адвоката ОСОБА_2 , чий професійний рівень характеризував як високий і рекомендував скористатися його послугами. Про вимушену заміну захисника я 28.11.2022 повідомив відповідача, за наслідками чого розгляд справи було відкладено на 07.12.2022.

Згідно матеріалів справи 06.12.2022 позивачем було укладено було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Маркусь М.І., який звернувся до відповідача з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання було задоволено, розгляд справи було призначено на 13.12.2022. На підтвердження чого до матеріалів додано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.12.2022 року.

На підтвердження неможливості бути позивача присутнім на розгляді справи 13.12.2022, ОСОБА_1 , додано повістку (в додатку до позовної заяви), зі змісту якої вбачається, що на цей же день його було викликано повісткою до Мукачівського районного управління поліції для допиту в якості свідка у кримінальному провадженні №0000236. При цьому позивач зазначає, що копія повістки була завчасно надіслана відповідачу. При цьому позивач зазначає, що адвокат теж був зайнятий у розгляді судової справи, докази про що також надав відповідачу. Також просив надати йому достатній час для підготовки письмових заперечень по справі, оскільки такі потребують глибокого вивчення спеціальних норм чинного митного законодавства та судової практики його застосування.

Не зважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи, не дивлячись на поважну причину неявки позивача та його адвоката, і виніс постанову, якою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у вигляді штрафу у розмірі 300% заниження митних платежів, тобто у розмірі 39982,17 грн.

Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 531 Митного кодексу України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Отже, в наведених нормах законодавцем чітко закріплено обов`язок митного органу вручити (надіслати) особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, примірник протоколу про порушення митних правил, в якому, крім іншого, зазначаються час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а у випадку неповідомлення зазначеної інформації під час вручення протоколу - проінформувати поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

При цьому, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, справа про таке порушення може бути розглянута лише в разі, якщо є докази її своєчасного повідомлення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного суду, наведеній у постановах від 29.08.2019 року по справі № 461/7815/16-а, від 26.01.2021 року по справі № 444/1667/16-а, від 06.02.2020 року по справі № 679/2278/15-а, та є обов`язковими для застосування судами.

Також в постанові від 03.04.2018 року у справі № 156/404/17 Верховний Суд висловив правову позицію щодо неналежного повідомлення до участі у справі як самостійною і достатньою підставою для скасування постанови митного органу.

Зокрема суд вказав, що безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 405/7568/16-а (2-а/405/219/16) та від 31 січня 2019 року у справі №760/10803/15-а.

Варто звернути увагу, що ЄСПЛ у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Крім того, 30 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 482/9/17, адміністративне провадження №К/9901/38702/18 (ЄДРСРУ № 87268086) та справі №308/12552/16-а, адміністративне провадження №К/9901/32526/18 (ЄДРСРУ № 87268082) досліджував принцип належного повідомлення особи про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Верховний суд вказує, що особі до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Порушення органами державної влади встановленої законом процедури здійснення контрольних повноважень, зокрема позбавлення права на участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, є істотним, а не формальним порушенням.

Отже, вказана обставина є безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови митного органу. В порушення ст. 489, 526 МК України митницею не виконано покладені на неї обов`язки, не використано надані права у точній відповідності із законом, та не здобуто доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові про порушення митних правил.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, що викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Щодо розміру розрахункової суми платежів, згідно якої донараховано розмір митних платежів::

Як вказує позивач: у постанові зазначено про заниження на-суму 13327,57 грн., але у розрахунку умовно нарахованих платежів по ввізному миту - лише 11106,31 грн. Різниця у розмірі 2221,08 грн. спричиняє різницю у застосуванні штрафних санкцій у 6663,24 грн.

Так суд вважає що з даного приводу слід взяти до уваги надані відповідачем у відзиві подення, зокрема, що обґрунтованість щодо штрафу в 300% випливає із розрахунку платежів на частину товару №1 за кодом згідно УКТЗЕД Із застосуванням оподаткуванням преференційного походження, при якому необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 111 063,06 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн. (умовно нараховане), ПДВ - 111 063,06 грн.), та частину товар № 1 за кодом згідно УКТЗЕД без застосування оподаткування преференційного походження, при якому необхідні до сплати митні платежі та податки становлять 124 390,63 грн. (в т.ч. ввізне мито - 11 106,31 грн., ПДВ - 113 284,32 грн.), а загальна сума недоборів складає 13 327,57 грн.

Окрім наведеного, вирішуючи питання щодо застосування до позивача відповідальності передбаченої ст. 485 МК України у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, суд враховує рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року.

В своєму рішенні Другий сенат Конституційного суду України зазначив наступне.

За Основним Законом України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3); «в Україні визнається і діє принцип верховенства права; «Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша, друга статті 8); «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга статті 22); «ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41); «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); виключно законами України визначаються: «права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; «засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них(пункти 1,22 частини першої статті 92).

Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначав, зокрема: що сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справа хandothers v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи, що санкція статті 485Кодексу у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів є співмірною з кримінальним покаранням, Конституційний Суд України дійшов висновку, що попередньо сформульовані підходи до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час призначення кримінального покарання є застосовними і в межах цього конституційного провадження.

З огляду на наведене принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 485 Кодексу має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

При обмеженні права власності в інтересах суспільства необхідними є не будь-які менш обтяжливі для прав і свобод осіб заходи, а ті з них, які здатні досягти легітимної мети на тому самому якісному рівні. Тобто законодавець зобов`язаний обирати той вид адміністративного стягнення, який менш обтяжливий для прав і свобод особи у конкретному випадку, і насамперед має визначити адекватну міру адміністративної відповідальності для досягнення її мети, тоді як суди забезпечують індивідуалізацію такої відповідальності залежно від обставин справи у межах законодавчо визначеної санкції [абзац перший підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021].

Європейський суд з прав людини вказав, що „<…> для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають <…>. Принцип домірності (пропорційності) має бути дотриманий не лише при визначенні норм, які стосуються суворості санкції, а й при оцінці тих факторів, що їх має бути взято до уваги при визначенні санкції <…>[рішення у справі v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14), § 84].

Крім того, на думку Європейського суду з прав людини, стаття 1Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання обґрунтовано відповідало [правомірній] меті. Іншими словами, потрібно досягти „справедливого балансу між вимогами загальних потреб суспільства і вимогами захисту фундаментальних прав людини. Цього балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести особистий і надмірний тягар [див., зокрема, рішення у справах Former Kingof Greece and Others v. Greece [GC] від 28 листопада 2002 року (заява № 25701/94), ECHR 2000-XII, § 79, § 82;and Others v. Germany [GC] від 30 червня 2005 року (заяви №№ 46720/99, 72203/01, 72552/01), ECHR 2005-VI, § 81-94; and Others v. Georgiавід 12 травня 2015 року (заява № 36862/05), § 97].

У рішенні у справі «Краєва проти України» від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що:

- накладення штрафу як таке становитиме втручання у право, гарантоване абзацом першим статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки воно позбавляє відповідну особу майна, а саме суми, яку необхідно сплатити (§ 23);

- щоб відповідати статті 1Першого протоколу до Конвенції, захід [втручання] має відповідати трьом умовам: він має бути правомірним [ґрунтуватись на приписі права], переслідувати правомірну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами особи (§ 24);

- відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, - що є дуже великою сумою, - та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

Абзац другий статті 485 Кодексу в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи - з іншого, Конституційний Суд України дійшов висновку, що зазначений припис статті 485 Кодексу не забезпечує бажаної гнучкості в діях та рішеннях органу державної влади під час визначення розміру штрафу щодо правопорушника з урахуванням усіх обставин справи. Тому внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485Кодексу не забезпечується справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності.

За наведених обставин абзац другий статті 485 Кодексу суперечить частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України та рішенням Конституційного суду України № 4-р(II)/2022 від 15.06.2022 року справа № 3-321/2019(7780/19, 91/21) абзац другий статті 485 Митного кодексу України визнаний неконституційним визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) і визначено, що він втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Статтею 147 Конституції України встановлено, що Конституційний Суд України вирішує питання, зокрема про відповідність Конституції України законів України.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

За статтею 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином зазначене рішення Конституційного Суду України від 15.06.2022 року набрало законної сили та є обов`язковим.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З аналізу положень законодавства слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права. І оскільки і в першому і в другому випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується відповідальність.

Тобто у обох випадках у особи з`являється право бути не притягнутим до відповідальності та уникнути негативних наслідків.

Водночас, Конституційний Суд України вказав, що враховує те, що визнання неконституційним абзацу другого статті 485 Митного кодексу України унеможливить притягнення до відповідальності осіб за дії та (або) бездіяльність, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні діяння, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

З огляду на викладене, Конституційний Суд України вважав за доцільне з метою недопущення порушення митних інтересів та митної безпеки України відтермінувати втрату чинності абзацом другим статті 485 Митного кодексу України на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

КСУ зазначив, що Верховна Рада України з дня ухвалення цього Рішення, але не пізніше шести місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, має привести нормативне регулювання, встановлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Верховна Рада України привела нормативне регулювання, встановлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Таким чином, враховуючи, що Рішення Конституційного Суду України про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України прийнято 15 червня 2022 року та цим Рішенням встановлено, що абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, відповідно станом на момент розгляду справи судом абзац другий статті 485 Митного кодексу України в редакції на час винесення оскаржуваної постанови втратив чинність.

Суд зазначає, що в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала адміністративну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте абзац другий статті 485 Митного кодексу України, за яким притягається до відповідальності позивач втратив чинність внаслідок визнання його неконституційним за рішенням Конституційного Суду України.

Як наслідок суд приходить до висновку, що накладення на позивача санкції у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, становить надмірне втручання в гарантоване Основним Законом України право власності, яке не забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами позивача захисту права власності, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, суд приходить до висновку щодо протиправності постанови в справі № 0822/30500/22 якою на гр. ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 485 МК України у вигляді штрафу у розмірі 300% заниження митних платежів, тобто у розмірі 39982,17 грн., та вважає що така підлягає скасуванню.

Суд також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачекs.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошку це та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Перевіряючи всі доводи обох сторін, суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приписи пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви в розмірі 496 грн. 20 коп.

Разом із тим, слід вказати на те, що в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала адміністративну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте абзац другий статті 485 Митного кодексу України, за яким притягається до відповідальності позивач втратив чинність внаслідок визнання його неконституційним за рішенням Конституційного Суду України.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями п.2 ч.3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

При цьому згідно ч.2 ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, частиною третьою статті 471, статтями 472, 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-485 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

Враховуючи вищевикладене, низку розбіжностей та суперечностей для усунення причин та умов, що унеможливлюють всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, які компетентним органом не були з`ясовані, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасування, а справа передачі на новий розгляд до компетентного органу.

За таких обставин, а також беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94, 229, 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасувати постанови про порушення митних правил №0822/30500/22 -задовольнити.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці - начальника управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил від 13.12.2022, винесену у справі про порушення митних правил №0822/30500/22 за ст. 485 МК України, щодо накладення на громадянина України ОСОБА_1 ,фізичну особу підприємця, штрафу у розмірі 39982,17 грн. та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної митної служби України (Адреса: Україна, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, Код ) на користь ОСОБА_1 , сплачений ним судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош