Справа № 200/4077/22
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Справа№200/4077/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого суду Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не виданні відповідного наказу та не здійсненні нарахування та виплати грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби; стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи. Клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом задоволено. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ інформацію про вартість речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби ОСОБА_1 , детальний розрахунок виду, суми, кількості речового майна, підстави включення (не включення) такого майна, що належали до виплати позивачу, належним чином завірену копію рапорту позивача про виплату грошової компенсації вартості речового майна (у разі відсутності, надати письмову інформацію).

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допогою програмного забезпечення "Електронний суд".

Законом України від 24 лютого 2022 року N2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022"Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України« правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022 року, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м. Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ 14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи». Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Враховуючи те, що станом на 18 січня 2023 року в Україні продовжує діяти воєнний стан, суд продовжує розгляд і вирішення справи в письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в період з 12.07.2021 року по 25.05.2022 року проходив військову службу в Квартирно-експлуатаційному відділі міста Луганськ, та наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 25.05.2022 року 103 його було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 25.05.2022 року. Зазначив, що 07.05.2022 року звернувся до начальника КЕВ м. Луганськ із рапортом, в якому просив розрахувати його по всім видам забезпечення (речовим, продовольчим, грошовим та іншим) згідно вимог чинного законодавства України, проте на момент звільнення йому не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. Бездіяльність відповідача, яка полягає у не виданні відповідного наказу та не здійсненні нарахування та виплати грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби, вважає протиправною, просив задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач не перебуває на речовому забезпеченні у Відповідача - Квартирно-експлуатаційному відділі міста Луганськ, Відповідач не є органом речової служби, який здійснює речове забезпечення військовослужбовців. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку N 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів. Оскільки позивачем не була надано до Відповідача відповідна довідка про вартість речового майна з місця перебування його на речовому забезпеченні, яка є підставою для нарахування йому грошової компенсації замість речового майна, у відповідача відсутні можливості здійснити ОСОБА_1 виплату грошової компенсації вартості речового майна, що належить йому для видачі.

Позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив, зміст якої аналогічний викладеному у позовній заяві.

Відповідачем подано на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, зміст яких аналогічний викладеному у відзиві на позовну заяву.

Крім того, відповідачем на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року надано заяву про неможливість подати доказ у встановлені строки, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 ніколи не перебував на речовому забезпеченні Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 ), є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 від 19 січня 2022 року) та особою, що претендує на виплату грошової компенсації вартості речового майна, не отриманого під час проходження військової служби.

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ ()у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Наказом начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (по стройовій частині) від 12.07.2021 року 136 майора ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних сил України від 30 червня 2021 року 248 (по особовому складу) на посаду заступника начальника відділу, зараховано з 12.07.2021 року до списків особового складу, взято на всі види забезпечення.

07.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ із рапортом, в якому просив, зокрема, при звільненні розрахувати його по всім видам забезпечення (речовим, продовольчим, грошовим, та іншими) згідно вимог чинного законодавства.

Наказом начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (по стройовій частині) від 25.05.2022 року 103 майора ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 квітня 2022 року 85 у запас, виключено з 25.05.2022 року зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 2011-XII від 20 грудня 1991 року визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року затверджено «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (далі по тексту - Порядок 178).

Відповідно до пункту 3 Порядку 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Наказом Міністерства оборони України 232 від 29.04.2016 року затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з п. 4 розділу ІІІ військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Тобто, законодавством України передбачено право вибору військовослужбовця, який звільняється зі Збройних Сил України, отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього.

Зазначене право не може бути обмежено, скасовано або змінено відповідачем на власний розсуд без передбачених законом підстав.

Так, на день підписання наказу про звільнення зі служби позивач мав передбачене законодавством право на отримання при звільненні зі служби грошової компенсації замість неотриманого речового майна.

Виплата грошової компенсації за неотримане речове майно можлива на підставі довідки про вартість речового майна, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

В свою чергу, обов`язок відповідача щодо виплати компенсації виникає з моменту реалізації права позивачем шляхом висловлювання побажання щодо їх реалізації.

Отже, зазначені гарантії реалізуються за відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідачем не спростовано того факту, що ОСОБА_1 має право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно.

Окрім того, відповідачем не заперечується факт звернення позивача із рапортом про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно.

Відповідач зазначив, що підставою для невиплати зазначеної компенсації слугувало те, що позивачем разом із рапортом не додано довідку про вартість речового майна з місця перебування його на речовому забезпеченні.

Суд критично ставиться до даних пояснень відповідача, оскільки довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, додається до відомості щодо виплати грошової компенсації на підставі відповідного наказу. Законодавчо встановленої необхідності додавати таку довідку до рапорту або заяви про виплату грошової компенсації чинним законодавством не передбачена.

Даний обов`язок стосовно отримання у речової служби довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та виплати компенсації за неотримане речове майно покладено саме на відповідача.

Враховуючи зазначене, дії щодо не розгляду відповідачем рапорту позивача про виплату грошової компенсації за неотримане речове майне є протиправними.

Водночас, суд враховує, що оскільки станом на дату розгляду у матеріалах справи відсутня довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, виданої речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року, суд не може самостійно здійснити розрахунок вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі позивачу, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 07.05.2022 року стосовно виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі позивачу з урахуванням висновків суду, та прийняти обґрунтоване відповідне рішення.

Враховуючи положення ст. 2 КАС України, судовому захисту підлягають тільки порушені права. Таким чином, права позивача в цій частині не порушені, отже вимоги позивача є передчасними, та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як учасник бойових дій.

Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що між позивачем як замовником та адвокатом Плужником Максимом Валерійовичем як виконавцем укладено Договір про надання правової допомоги 329 від 26 липня 2022 року (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1, Договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати замовнику у відповідності до умов Договору правову допомогу з юридичних питань, які цікавлять замовника, а замовник зі свого боку зобов`язаний прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити.

Відповідно до пункту 2.4 Договору виконавець може надати замовнику наступні юридичні послуги: юридичні консультації на підставі діючого законодавства; складання заяв, запитів, клопотань, позовів та інших документів; подавати та підписувати від імені замовника та в інтересах замовника всі необхідні документи, доповнення до них, додаткові документи тощо.

Відповідно до пункту 3.1 Договору сторони домовились, що вартість послуг складає з гонорару (винагороди) за виконанням послуг адвокатом.

Відповідно до пункту 3.3 Договору виконання послуги та її оплата підтверджується актом виконаних робіт, який підписується сторонами або їх уповноваженими представниками.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з Акту 3 від 08 серпня 2022 року прийому-передачі виконаних робіт договору 329 від 26.07.2022 року адвокатом виконані наступні роботи:

- складання адміністративного позову щодо стягнення з квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби.

Загальна вартість правничої допомоги становить 3 500 грн.

Відповідно до квитанції 3 про сплату послуг у наданні правової допомоги до договору про надання правової допомоги 329 від 26.07.2022 року від 08 серпня 2022 року позивачем сплачено послуги з наданням правової допомоги у розмірі 3 500 грн.

Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частин 2, 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що адвокатом було здійснено лише складення даного адміністративного позову та відповіді на відзив, зміст якої аналогічний викладеному у позовній заяві.

Крім того, суд враховує, що дана категорія справ не є складною.

Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Враховуючи викладене та обраний судом спосіб захисту та відновлення прав позивача, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за неотримане речове майне.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ (, адреса: 84122, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 20) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 07.05.2022 року стосовно виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі позивачу з урахуванням висновків суду та прийняти обґрунтоване рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно-експлуатаційний відділу міста Луганськ (, адреса: 84122, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 20) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 18 січня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова