Справа № 140/5087/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5087/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) звернулися в суд з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним протокольне рішення засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ), оформленого витягом пункту 6 з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.01.2022 №4, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, визначеної статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, визначеної статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у рівних частинах, у розмірі, що був передбачений на час виникнення права на отримання даної допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 6 оскаржуваного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 13.01.2022 №4, Комісією відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги позивачам як матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 фактично з таких підстав: на день смерті ОСОБА_5 не був військовослужбовцем; заява про призначення одноразової грошової допомоги подана понад трирічний термін після смерті громадянина ОСОБА_5 .

Позивачі вважають вказане рішення протиправним та таким, що суперечить Конституції України та порушує їхні законні права та інтереси з таких підстав.

Зазначають, що одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби. На день смерті ОСОБА_5 дійсно не був військовослужбовцем, оскільки був звільнений з військової служби у січні 2016 року, проте його захворювання, яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби. Відтак позивачі мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до частини 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено статтею 16-3 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» № 5040-VІ від 04.07.2012. До введення в дію норм даного Закону обмежень щодо строків звернення із заявами про призначення одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця не було. Тож на даний час звужено обсяг прав членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, що суперечить основним принципам Конституції України; доповнивши вказаний Закон частиною 8 статті 16-3 законодавець порушив приписи частини 3 статті 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також зазначають, що для отримання одноразової грошової допомоги визначальним фактором є причинний зв`язок проходження військової служби із захворюванням, внаслідок якого помер військовослужбовець. У даному випадку, висновок про те, що захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини викладено у протоколі засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 213 від 27.05.2019. З огляду на це вважають, що до підтвердження причинного зв`язку смерті і захворювання строк звернення за одноразовою грошовою допомогою мав би перериватися, оскільки терміни прийняття відповідного висновку є незалежними від позивачів та оскільки такий висновок у даній справі був зроблений лише 27.05.2019, лише з цього часу позивачі реально могли реалізувати своє право. Враховуючи, що заяви про призначення одноразової грошової допомоги були подані позивачами у грудні 2021 року, з дати отримання висновку про причинний зв`язок захворювання і смерті військовослужбовця не минуло три роки.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа), постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 провадження в даній адміністративній справі було зупинено до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2022 ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 скасовано, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 прийнято до провадження дану адміністративну справу для продовження її розгляду.

У відзиву на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції зазначив, що до спірних правовідносин застосування підлягає законодавство, яке діяло на дату смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Так, ОСОБА_5 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2016 №16 виключений із списків особового складу частини 16.01.2016 на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) п.1. ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 05.08.2016 смерть настала 04.08.2016. Виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 06.09.2018 №2522-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018. На час смерті ОСОБА_5 - 04.08.2016 року, останній не був військовослужбовцем, а також законодавством не було передбачено виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого внаслідок якщо смерть настала понад річний термін після звільнення з військової служби. Водночас, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум також відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку поданням заяви про призначення допомоги понад трирічний термін після дня смерті ОСОБА_5 . При цьому, зауважує, що законодавцем встановлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права. Оскільки із заявами про призначення одноразової грошової допомоги позивачі звернулись майже через п`ять років з дня смерті ОСОБА_5 , відтак, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у них відсутнє. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи від учасників справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є матір`ю, дружиною та дітьми ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.09.1973, свідоцтва про шлюб (повторне) серії НОМЕР_4 від 20.10.2009, свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_5 від 19.10.2009 та серії НОМЕР_6 від 19.10.2009 відповідно.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 був військовослужбовцем, мав статус учасника бойових дій та особи з інвалідністю І групи внаслідок війни, про що свідчить копії посвідчення серії НОМЕР_7 від 25.12.2015 та серії НОМЕР_8 від 20.07.2016.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , водія-заправника взводу матеріального забезпечення, призваного 04.05.2015 під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 15.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», звільненого у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 16.01.2016 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №585 від 14.07.2016, захворювання громадянина ОСОБА_5 : «Дилятаційна кардіоміопатія. Відносна недостатність мітрального та трикуспідального клапанів. Фіксовані тромби (два) лівого шлуночка. Постійна форма миготливої аритмії, тахісистолічний варіант. Правобічний гідроторакс. СН ІІІ. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок без порушення функцій кровообігу. Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз першої стадії поперекового відділу хребта з незначним порушенням функції хребта. Хронічний гастрит без порушенням інкреторної функції, нестійка ремісія. Хронічний панкреатит з незначним порушенням інкреторної функції, нестійка ремісія» - захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.08.2016 виконавчим комітетом Зутурцівською сільської ради Локачинського району Волинської області.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №213 від 27.05.2019 захворювання громадянина ОСОБА_5 , підтверджене витягом з протоколу засідання ВЛК Західного регіону (протокол №585 від 14.07.2016), «Дилятаційна кардіоміопатія. Відносна недостатність мітрального та трикуспідального клапанів…», яке в подальшому згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.08.2016 виконавчим комітетом Зутурцівською сільської ради Локачинського району Волинської області, та лікарського свідоцтва про смерть № 12 від 04.08.2016, виданого Затурцівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Локачинського району Волинської області, послужило причиною смерті 04.08.2016, - захворювання і причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

03.12.2021 позивачі звернулися до Волинського обласного ТЦКСП із заявами та відповідним пакетом документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_5 .

Листами від 27.01.2022 №144/1, № 144/2, № 144/3, № 144/4 Волинський обласний ТЦКСП повідомив позивачів, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.01.2022 протокол №4 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_5 .

Судом досліджено витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.01.2022 №4, затверджений Міністром оборони України 18.01.2022, та з пункту 6 якого вбачається, що, розглянувши подані документи, Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 , оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.08.2016 смерть настала 04.08.2016, а згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби 16.01.2016, тобто до дня смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. Стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця, передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. На час смерті ОСОБА_5 (04.08.2016) законодавство не передбачало виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого, якщо смерть настала понад річний термін після звільнення з військової служби. Крім цього, згідно з пунктом 8 статі 16-3 згаданого Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Заява про призначення одноразової грошової допомоги подана понад трирічний термін після смерті громадянина ОСОБА_5 .

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом першим статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Як передбачено статтею 16-1 Закону №2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

За приписами пункту 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Як передбачено пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 вказаного Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 15 Порядку №975).

Як встановлено судом, однією з підстав для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 як матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 згідно оскаржуваного рішення, оформленого протоколом від 13.01.2022 №4, стало те, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.08.2016 смерть настала 04.08.2016, а згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби 16.01.2016, тобто до дня смерті, а отже на час смерті він не був військовослужбовцем.

Суд не погоджується з такою підставою прийняття оскаржуваного рішення, з огляду на таке.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на день смерті ОСОБА_5 ) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28.11.2019 у справі № 815/199/18, від 28.01.2020 у справі № 2240/2957/18, від 28.02.2020 у справі № 820/6689/17 та ін.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності останнього на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби.

Разом з тим, судом також встановлено, що відсутність у ОСОБА_5 статусу військовослужбовця на день смерті не була єдиною підставою для відмови позивачам у призначенні одноразової грошової допомоги. Згідно оскаржуваного рішення, оформленого протоколом від 13.01.2022 №4, іншою підставою для відмови в призначенні такої допомоги стало те, що заява про призначення одноразової грошової допомоги подана понад трирічний термін після смерті ОСОБА_5 .

Згідно з пунктом 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Отже, виходячи з положень пункту 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене статтею 16 Закону №2011-ХІІ, могло бути реалізоване позивачами протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Суд зазначає, що днем виникнення у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті ОСОБА_5 , що зазначена у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 05.08.2016 - 04.08.2016.

У свою чергу, позивачі звернулись із заявою до Волинського обласного ТЦКСП для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та відповідним пакетом документів - 03.12.2021, тобто більше ніж через п`ять років з дня смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, в ході розгляду даної справи підтверджено, що позивачі звернулись із відповідною заявою про отримання одноразової грошової допомоги після спливу встановленого Законом № 2011-XII трирічного строку з дня виникнення у них такого права.

У позовній заяві позивачі не заперечують, що ними пропущено встановлений пунктом 8 статті 16-3 Закон № 2011-XII трирічний строк звернення за отриманням такої допомоги. Водночас зазначають, що доповнивши Закон № 2011-XII пунктом 8 статті 16-3 згідно Закону України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» (далі Закон №5040-VI) законодавець порушив приписи частини 3 статті 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім того, оскільки висновок про те, що захворювання і причина смерті ОСОБА_5 , так, пов`язані із захистом Батьківщини викладено у протоколі засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 213 від 27.05.2019, тому вважають, що до підтвердження причинного зв`язку смерті і захворювання строк звернення за одноразовою грошовою допомогою мав би перериватися, оскільки терміни прийняття відповідного висновку є незалежними від позивачів та лише з цього часу (27.05.2019) останні реально могли реалізувати своє право.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Положення пункту 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII набрали чинності з 01.01.2014 відповідно до пункту 1 Перехідних положень Закону №5040-VI, а отже діяли як на час смерті ОСОБА_5 (04.08.2016), так і на час звернення позивачів із заявами про призначення одноразової грошової допомоги (03.12.2021), неконституційними в установленому законом порядку не визнавалися, у зв`язку з чим підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи позивачів про те, що трирічний строк необхідно відраховувати з дати отримання висновку про причинний зв`язок захворювання і смерті військовослужбовця ОСОБА_5 (27.05.2019) є помилковими, оскільки пункт 3 Порядку № 975 чітко визначає, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Також необхідно зазначити, що законодавцем встановлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) (від лат. praeclusio закривання або перешкода) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права.

Встановлення законом обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги.

У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З іншого боку, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Аналогічна правова позиція щодо практичного застосування норм статті 16-3 Закону №2011-XII викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №810/2517/18, від 03.08.2021 у справі №480/4365/20 та від 25.07.2022 у справі №380/6447/20.

В межах спірних правовідносин позивачі наполягають, що лише з 27.05.2019 (отримання висновку про причинний зв`язок захворювання і смерті військовослужбовця) вони могли реально реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано те, які саме дії вчинялися позивачами для отримання такого висновку завчасно та те, що перешкоджало останнім отримати його раніше ніж до 27.05.2019. Крім того, після отримання витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №213 від 27.05.2019, відповідно до якого захворювання громадянина ОСОБА_5 , послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , - захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини, у позивачів було більше ніж два місяці для звернення із відповідними заявами на отримання одноразової грошової допомоги у визначений Законом №2011-XII трирічний строк з дня виникнення у них такого права.

Тобто, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що вони об`єктивно не мали можливості звернутися до уповноваженого органу із заявами про призначення одноразової грошової допомоги у визначений Законом строк через непереборні обставини, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Також необхідно звернути увагу на те, що позивачі звернулися із відповідними заявами про отримання одноразової грошової допомоги лише 03.12.2021, тобто більше ніж через п`ять років з дня виникнення у них такого права. Вказане свідчить про невиправдане зволікання позивачами своїм правом та виходить за межі не тільки встановленого законом строку, але і за межі розумного строку.

Таким чином, позивачі звернулися до відповідача з відповідними заявами про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права. Вказаний строк, за загальним правилом, вважається преклюзивним і не підлягає поновленню, що свідчить про відсутність законодавчо передбачених умов для призначення та виплати позивачам одноразової допомоги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пункт 6 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання №4 від 13.01.2022, яким позивачам відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги саме з підстав подання заяви про призначення такої допомоги понад трирічний термін після смерті ОСОБА_5 , є обгрунтованим та правомірним, відтак у задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain, заява № 30544/96, пункт 26, ECHR 1999-1), Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко