Справа № 160/16693/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати весь наявний трудовий стаж ОСОБА_1 , згідно всіх наявних записів у трудовій книжці, а також періоди: з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням наявного трудового та страхового стажу згідно відповідних записів у трудовій книжці, враховуючи також період: з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, тобто 04 роки 09 місяців;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість коштів, які були не нараховані за весь період пенсійних виплат через неврахування всього наявного стажу (з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, тобто 04 роки 09 місяців), починаючи з моменту призначення пенсії, тобто з 22.10.2021 року і по сьогоднішній день, а також з урахуванням індексації.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 22.10.2021 року йому призначено пенсію, проте, при нарахуванні пенсійних виплат відповідачем не повністю було враховано стаж, зазначений у його трудовій книжці. 07.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою з даного питання. Однак, позивачу відмовлено у зарахуванні до його стажу періодів роботи з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, у зв?язку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 № 58 під час здійснення записів до трудової книжки позивача за вказані періоди. ОСОБА_1 вважає таку відмову відповідача протиправною, з огляду на те, що вказані недоліки не є законодавчо встановленими підставами для відмови у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи, які підтверджені відомостями трудової книжки.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислено виходячи із загального страхового стажу 36 років 5 місяців 10 днів (зарахований по 31.12.2021). На підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.1985 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, оскільки підставою для внесення записів про прийняття на роботу зазначено «контракт» без номеру, а підставою записів про звільнення накази, що суперечать вимогам пункту 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58. Крім того, запис про звільнення з 27.11.2002 завірено печаткою, на якій відсутній код підприємства з ЄДР підприємств та організацій України та відсутні дані про сплату страхових внесків за зазначені періоди роботи у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, у зв`язку з чим, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діє в межах повноважень, згідно чинного законодавства.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій позивач вказує на необґрунтованість та безпідставність доводів відповідача та наводить аргументи, аналогічні тим, що викладені у позові.
Ухвалою суду від 31.10.2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та відкрито провадження у справі, та згідно ч. 2 ст. 257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 09.07.1997р.
З 22 жовтня 2021 року позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».
У вказаній відповіді зазначено, що на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.1985 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, оскільки підставою внесення записів про прийняття на роботу зазначено «контракт» без номеру, а підставою записів для звільнення накази, що суперечить вимогам пункту 2.5 Інструкції про ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58. Крім того, запис про звільнення з 27.11.2002 завірено печаткою, на якій відсутній код підприємства з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та відсутні дані про сплату страхових внесків за зазначені періоди роботи у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування.
Додатково відповідач повідомив, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Відмову пенсійного органу в зарахуванні до трудового стажу підтвердженого відомостями трудової книжки періодів його роботи, позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Абзацом другим частини четвертої 4 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Отже, розмір пенсійної виплати залежить від страхового стажу пенсіонера.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з пунктом 2.5 Інструкції № 58 з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277 в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).
Міністерства і відомства за згодою з відповідними галузевими профспілками можуть, як виняток, дозволити підприємствам, що працюють в умовах територіальної роз`єднаності (підпорядковані структурні підрозділи розташовані на великій відстані), проводити ознайомлення з записами, що внесені до трудової книжки, в заочному порядку шляхом направлення власникам книжок відповідних повідомлень з наступною відміткою про це в особистій картці.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).
Таким чином, системний аналіз зазначених положень, дає підстави дійти висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Також, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Також суд зазначає, що в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд вказав, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
З огляду на діючі норми, законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення та нарахування пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.
Так, з матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу не зарахування відповідачем під час призначенні пенсії позивачу його трудового стажу періоди роботи: з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002.
Посилання відповідача на порушення пункту 2.5 Інструкції № 58, як на підставу для неврахування стажу позивача, суд оцінює критично, з огляду на те, що вказаним пунктом передбачено обов`язок підприємства (власника або уповноваженого ним органу) ознайомити працівника під розписку про запис у трудовій книжці.
При цьому, вказана норма не містить відповідальності працівника за неналежне ведення (заповнення) його трудової книжки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність номеру контракту, наказу та коду підприємства на печатці в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Щодо відсутні даних про сплату страхових внесків за зазначені періоди роботи у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то вказані доводи суд вважає протиправними та безпідставними.
Так, за приписами частини першої та частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, не врахування до пільгового стажу періодів роботи з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002 згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, є таким, що порушує вимоги Закону №1058-IV.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дані трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 24.06.1985р. в частині вказаних вище спірних періодів роботи, містять підписи посадових осіб, не містять виправлень та неточностей, які б могли викликати обґрунтовані сумніви щодо відповідної дати, а тому зазначені відповідачем недоліки, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Вказану позицію підтримує Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
При цьому суд враховує відсутність вини позивача у наявних зауваженнях щодо заповнення записів у його трудовій книжці відносно спірних періодів роботи, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання нарахування пенсії за віком.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до стажу ОСОБА_1 згідно його трудової книжки НОМЕР_1 від 24.06.1985р. періоди роботи: з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, що на переконання суду, є безумною підставою для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача вказані періоди.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість коштів, які були не нараховані за весь період пенсійних виплат через неврахування всього наявного стажу (з 24.10.1997 по 08.12.1997 та з 02.04.1998 по 27.11.2002, тобто 04 роки 09 місяців), починаючи з моменту призначення пенсії, тобто з 22.10.2021 року і по сьогоднішній день, а також з урахуванням індексації, суд зазначає, що самостійно здійснивши розрахунок заборгованості пенсійних виплат, суд перебере на себе повноваження Пенсійного фонду, який наділений дискреційними повноваженнями на розрахунок розміру пенсії позивача, що є неприпустимим, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної вимоги.
Також на даному етапі зазначена вимога позивача є передчасною, оскільки в цій частині права позивача не порушені.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди: з 24.10.1997р. по 08.12.1997р., та з 02.04.1998р. по 27.11.2002р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням наявного трудового та страхового стажу за періоди: з 24.10.1997р. по 08.12.1997р. та з 02.04.1998р. по 27.11.2002р.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова