Справа № 420/15179/22
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління служби безпеки України в Одеській області (далі відповідач, Управління СБУ) в якому просить наступне:

1. Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період із квітня по вересень 2021 року. Зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення у розмірі станом на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року.

2. Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Одеській області щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 9 календарних років служби, компенсації за невикористані 20 днів основної відпусти та 56 днів додаткової відпустки без включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія, індексації).

Зобов`язати здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 9 календарних років служби, компенсації за невикористані 20 днів основної відпустки та 56 днів додаткової відпустки із включенням до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у розмірі станом на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Одеській області щодо не нарахування та не виплачу ОСОБА_1 підйомної допомоги на членів сім`ї - дружину та двох синів.

Зобов`язати виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу на членів сім`ї - дружину та двох синів у розмірі 50 відсотків місячногогрошового забезпечення на кожного члена сім`ї.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу з 17 вересня 2021 року. За період з травня до звільнення не в повному розмірі виплачено грошове забезпечення. Вихідна допомога при звільненні, грошова компенсація за невикористані відпустки нараховані, але до розрахунку місячного грошового забезпечення включені не всі виплати, які мали б зберігатися та виплачуватися під час перебування в розпорядженні. Відповідач здійснив нарахування вказаних виплат без включення до розрахунку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), що є протиправним, оскільки на момент виведення у розпорядження у грудні 2019 року грошове забезпечення складало 23269,9 грн. Тому саме виходячи з цієї суми грошового забезпечення необхідно здійснювати розрахунки сум, що підлягають виплаті. Крім того, позивач наголошує, що йому не виплачено підйомну допомогу на трьох членів сім`ї дружину та двох синів. Просить повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що у зв`язку з повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України матеріали особової справи позивача були знищені, що ускладнило надання доказів по справі.

Нарахування коштів та розрахунки, що підлягали виплаті позивачу здійснювались виходячи з його грошового забезпечення на момент звільнення 14580,00 грн.

Щодо виплати грошового забезпечення за період з травня по день звільнення зазначили, що така була зупинена 20.04.2021 року згідно пп.2 п. 1 розділу IV Інструкції 515. Після отримання погодження з Службою безпеки України за період з 20.04.2021 по 17.09.2021 року позивачу буде нараховане та виплачене таке забезпечення.

Одноразова грошова допомога за дев`ять календарних років військової служби позивачеві нарахована та виплачена у повному обсязі, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення у сумі 64 625,85 грн.

Компенсація за невикористані 20 днів основної відпустки та 56 днів додаткових відпусток із включенням до розрахунку місячного грошового утримання нарахована та виплачена в сумі 36 381,96 грн., виходячи із розміру грошового забезпечення 14580,00 грн. за 76 днів невикористаної відпустки.

Підйомна допомога на трьох членів сім`ї виплачена у розмірі 50% місячного грошового утримання на кожну особу, відповідно до п.2.4.1 Інструкції про шляхове забезпечення військовослужбовців СБУ затвердженої наказом СБУ від 14.04.1995 р №75/ДСК, яким встановлено, що підйомна допомога на кожного члена сім`ї виплачується у розмірі 50% від місячного грошового забезпечення на день приїзду членів сім`ї до місця служби військовослужбовця. Особисто ОСОБА_1 отримав допомогу 13.09.2019 року, а членам сім`ї відповідно до його рапорту нарахована та виплачена позивачу 12.10.2021 року в сумі 21541,95 грн. із розрахунку на дружину та двох синів.

Відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 в період з 01.12.2011 по 17.09.2021 року проходив службу в Службі безпеки України.

Наказом Голови СБУ від 19.12.2019 №1761-ос підполковника ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника Управління СБУ в Одеській області за підпунктом «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262 (далі Положення №1262) з 19.12.2019 по 18.03.2020 року.

Зазначений строк зарахування у розпорядження неодноразово продовжувався до 19.04.2021 року, що підтверджується записами в особовому рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 в графі «№ наказу та дата зарахування».

Наказом Голови СБУ від 10.10.2021 №1202-ос підполковник ОСОБА_1 був звільнений в запас СБУ за підпунктом «а» пункту 61 Положення, підпунктом «г» (у зв`язку зі скорочення штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з виключенням з 17.09.2021 зі списків особового складу Управління наказом начальника Управління №426-ОС від 17.09.2021.

Згідно відзиву відповідача, відомості про нарахування та виплату грошового забезпечення, ОСОБА_1 було нараховане та виплачене таке до 20.04.2021 року. (а.с.27)

Усі виплати ОСОБА_1 розраховані виходячи із його місячного грошового забезпечення у розмірі 14 580,00 грн. з урахуванням складових:

посадовий оклад (заступник начальника відділу) - 7 640,00 грн.;

оклад за військовим званням (підполковник) - 1 410,00 грн.;

надбавка за вислугу років (від 15 до 20 років) (40%) - 3 620,00 грн.,

надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1 146,00 грн.,

преміювання (10%) - 764,00 грн.

Не спростовуючи нарахування та виплату одноразової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані відпустки, позивач не погоджується із розміром грошового забезпечення взятого до розрахунку відповідачем, оскільки вважає, що на час виведення в розпорядження у грудні 2019 року із огляду на архівну відомість особистої картки грошового забезпечення за 2019 рік його грошове забезпечення складалося із:

- посадового окладу у розмірі 7640 грн,;

- окладу за військовим званням у розмірі 1410 грн.;

- надбавка за вислугу років у розмірі 3620 грн.;

- доплата ОРД у розмірі 382 грн.;

- надбавка за особливості проходження служби у розмірі 7855,4 грн.;

- надбавка підрозділу «К» у розмірі 452,5 грн.;

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 1146 грн;

- щомісячне преміювання у розмірі 764 гри.;

які мали постійний характер, а отже на час виведення в розпорядження місячне грошове забезпечення складало 23 269,90 грн.

Таким чином, предметом спору у цій справі є правомірність застосування відповідачем для розрахунків при звільненні позивача грошового забезпечення в розмірі 14 580,00 грн. яке позивач отримував під час перебування у розпорядженні, замість 23269,90 грн, які він отримував у грудні 2019 року, тобто до відправлення у розпорядження. Спору стосовно кількості днів невикористаної відпустки, кількості років за які виплачується одноразова грошова допомога при звільненні між сторонами не має.

Порівнюючи вищенаведені грошові забезпечення, судом встановлено, що до грошового забезпечення яке взято відповідачем для розрахунків з позивачем при його звільненні не було включено виплати які він отримував до направлення у розпорядження в грудні 2019 року, а саме:

- доплата ОРД у розмірі 382 грн.;

- надбавка за особливості проходження служби у розмірі 7855,4 грн.;

- надбавка підрозділу «К» у розмірі 452,5 грн..

Посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2917 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Положенням №1262 та Інструкцію №772, позивач зазначає, що згідно пункту 48 Положення №1262 військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідачі посилаючись на ті ж самі нормативні акти зазначають, що відповідно до Інструкції №515 від 10.04.2018 року грошове забезпечення визначено виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані, зокрема, Конституцією України, Законом України «Про Службу безпеки України» № 2229-ХІІ від 25.03.1992 року, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року, Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБУ № 515/ДСК від 10.04.2018.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» №2229-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2229-ХЇІ) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально- економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Статтею 30 вказаного Закону встановлено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України від 27.12.2007 № 1262 (надалі Положення № 1262)

Підпунктом «б» пункту 48 цього Положення визначено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення вїйськовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності - до 3 місяців.

Вищезазначеним пунктом 48 Положення №1262 передбачено також, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Наказом ЦУ Служби безпеки України № 515/ДСК від 10.04.2018 затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (далі Інструкція № 515/ДСК).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу IV Інструкції №515 за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані у розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу IV Інструкції №515 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 2 пункту 1 цього розділу, здійснюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені таким військовослужбовцям на момент зарахування їх у розпорядження.

При цьому, підпунктом 6 пункту 1 розділу IV Інструкції №515 визначено, що строки перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних начальників або керівників залежно від підстав такого зарахування визначаються відповідно до чинного законодавства України.

Підпункт «б» пункту 48 Положення №1262 визначає тримісячний строк перебування у розпорядженні, що відповідно було відображено і у наказі Голови СБУ від 19.12.2029 №1761-ос.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, враховуючи вищенаведені приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Системний аналіз вищенаведених норм Положення №1262 та Інструкції №515/ДСК, свідчить про те, що військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими п.48 Положення №1262 отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством. Зокрема, виплата грошового забезпечення припиняється військовослужбовцям, яких відсторонено від виконання службових повноважень відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», відсторонено від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, оголошено у розшук чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту (цілодобово чи протягом дня, що збігається зі службовим часом), виплата грошового забезпечення - з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування відповідного запобіжного заходу.

У цій справі обставин які дали підстави не виплачувати грошове забезпезпечення позивачу у повному розмірі чи виплачувати його у меншому розмірі судом не встановлено, а тому позивач має право на отримання грошового забезпечення за посадою, що займав до направлення у розпорядження, тобто станом на грудень 2019 року, що повністю узгоджується з приписами вищенаведеного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що жодним чином не впливає на розмір грошового забезпечення строк перебування ОСОБА_1 у розпорядженні, навіть за умови такого перебування понад строки визначені пунктом 48 Положення №1262, оскільки це не залежало від його волевиявлення. Рішення про його подальше перебування в розпорядженні, його звільнення, чи призначення на посаду цілком залежить від осіб уповноважених його приймати, в тому числі і від Голови СБУ. Не прийняття чи несвоєчасне прийняття такого рішення не може впливати на розмір грошового забезпечення позивача, оскільки інше суд розглядає як порушення його прав та гарантій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що всі нарахування які передбачені діючим законодавством до виплати при звільненні ОСОБА_1 необхідно здійснювати виходячи із грошового забезпечення позивача станом на грудень 2019 року, тобто за повний попередній місяць до його направлення у розпорядження.

Вказані приписи законодавства відповідачем не дотримані і це підтверджується поясненнями викладенимаи у відзиві та наданими розрахунками.

Суд зазначає, що частковому задоволенню вимоги позивача підлягають виходячи з того, що ОСОБА_1 вже здійснено частину виплат які підлягають врахуванню при виконанні цього рішення суду.

Крім того, позивач зазначав про те, що йому взагалі не виплачено підйомну допомогу на кожного члена сім`ї, що мало місце станом на день звернення до суду.

Але, відповідачем надано докази які спростовують зазначені вимоги частково, оскільки як вбачається з довідки фінвідділу Управління підйомна допомога на членів сім`ї (3 особи), виплачена у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення на кожну особу та перерахована на рахунок ОСОБА_1 12.10.2021, що підтверджується меморіальним ордером № 2528116/16.

Суд відхиляє посилання відповідачів на те, що строк перебування у розпорядженні позивача закінчився і що питання виплати грошового забезпечення за період з квітня по вересень 2021 року перебуває на розгляді голови СБУ, оскільки як вже було зазначено несвоєчасність прийняття рішення чи не прийняття його взагалі не може впливати на права позивача та гарантії до звільнення отримувати грошове забезпечення у відповідному розмірі.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірність нарахувань позивачу виходячи із застосованого розміру грошового забезпечення.

Натомість, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період із квітня по вересень 2021 року.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області () нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у розмірі станом на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Одеській області щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 9 календарних років служби, компенсації за невикористані 20 днів основної відпустки та 56 днів додаткової відпустки без включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у розмірі станом на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року з урахуванням підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія, індексації.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 9 календарних років служби, компенсації за невикористані 20 днів основної відпустки та 56 днів додаткової відпустки із включенням до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у розмірі станом на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Одеській області щодо не нарахування та не виплачу ОСОБА_1 підйомної допомоги на членів сім`ї - дружину та двох синів у розмірі станом на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) підйомну допомогу на членів сім`ї - дружину та двох синів у розмірі 50 відсотків місячногогрошового забезпечення на час зарахування в розпорядження у грудні 2019 року на кожного члена сім`ї.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.