Справа № 140/8586/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8586/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицького відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Маневицького відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі відповідач, Маневицький відділ ДВС) про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Яцук М.В. від 12.12.2022 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, від 13.12.2022 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 12.12.2022 старшим державним виконавцем Маневицького відділу ДВС Яцук М.В. відкрито виконавче провадження №70533641 з виконання постанови №164/418/17 Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн.

Позивач вказує, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 30.03.2017 набрала законної сили 10.04.2017. Оскільки виконавче провадження відкрите після спливу трьох місяців з дня набрання законної сили постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, тому, на думку позивача, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження, які і інші постанови, винесені у виконавчому провадженні, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, так як останнім днем пред`явлення постанови суду від 30.03.2017 №164/418/17 до виконання є 10.07.2017.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.17).

У поданому до суду відзиві від (а.с.19-22) представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що згідно відмітки на постанові від 30.03.2017 №164/418/17 судове рішення не змінено та не скасовано, набрало законної сили 10.04.2017, підписане суддею та завірено гербовою печаткою суду.

При цьому згідно відміток у виконавчому документі виконавчий документ декілька разів пред`являвся до виконання та повертався стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю майна та коштів боржника, на які можна було б звернути стягнення), а саме: 23.06.2018, 16.09.2022. З огляду на викладене строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання переривався та встановлювався новий відлік з дня його повернення. Відтак, на думку представника відповідача, відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не порушено.

Вищезазначений виконавчий документ повторно пред`явлено до Маневицького відділу ДВС за місцем проживання особи боржника до спливу трьохмісячного терміну. Будь-які інші відмітки про сплату коштів боржником у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження на постанові відсутні. Тому, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем відділу 12.12.2022 правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70533641.

В судове засідання позивач та представник відповідача не прибули, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.43, 45).

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2017 у справі №164/418/17 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Відповідно до статті ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня внесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 20400 гривень (а.с.29-30).

Дана постанова суду набрала законної сили 10.04.2017.

Відповідно до супровідного листа від 05.12.2022 №164/418/17/4927/2022 Маневицький районний суд Волинської області повторно скерував до Маневицького відділу ДВС копію постанови про стягнення з ОСОБА_1 штрафу для виконання. Дата реєстрації постанови у відповідача згідно з відміткою 12.12.2022 (а.с.29).

12.12.2022 старшим державним виконавцем Маневицького відділу ДВС Яцук М.В. відкрито виконавче провадження №70533641 з виконання постанови Маневицького районного суду від 30.03.2017 у справі №164/418/17 щодо стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу в сумі 20400,00 грн, про що винесено відповідну постанову (а.с.30 зворот).

Крім того, старший державний виконавець Маневицького відділу ДВС Яцук М.В. у виконавчому провадженні №70533641 винесла такі постанови:

- від 12.12.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 150,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.32);

- від 12.12.2022 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 2040,00 грн (а.с.33);

- від 13.12.2022 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.34).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним постановам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів»" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Наведене положення кореспондується з приписами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII.

За статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Приписами частини другої статті 12 Закону №1404-VIII обумовлено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону №1404-VIII).

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання у чітко визначений статтею 12 Закону №1404-VIII строк.

Водночас пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском визначеного строку є підставою для його повернення стягувачу.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач вказує на протиправність винесення державним виконавцем Маневицького відділу ДВС Яцук М.В. постанови від 12.12.2022 про відкриття виконавчого провадження №70533641 з підстав пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, обґрунтовуючи свої доводи, позивач зазначає про те, що постанова Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2017 у справі №164/418/17 набрала законної сили 10.04.2017, відтак строк її пред`явлення до виконання сплив 10.07.2017.

Однак суд зауважує, що відповідно до відміток, які містяться на виконавчому документі, останній неодноразово був пред`явлений до примусового виконання, зокрема, 16.09.2022 державним виконавцем Маневицького відділу ДВС Яцук М.В. винесено постанову у виконавчому провадженні №54553452 (а.с.46 зворот), якою постанову Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2017 у справі №164/418/17 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що строк пред`явлення до виконання постанови суду від 30.03.2017 у справі №164/418/17 переривався.

У постанові від 22.09.2021 у справі №240/10258/19 Верховний Суд зазначив, що суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується. Про це було безпосередньо зазначено у частині другій статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, яка є попередньою редакцією Закону №1404-VIII, тоді як в чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, з аналізу частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону №1404-VIII висновується, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Беручи до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №240/10258/19, суд зауважує, що оскільки виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу 16.09.2022 та повторно пред`явлений до виконання 05.12.2022, тому строк пред`явлення до виконання (три місяці) стягувачем не пропущено.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу та ним правомірно відкрито виконавче провадження з виконання постанови Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2017 у справі №164/418/17, у якому винесено постанови про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його підписання.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій