Справа № 240/20244/22
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/20244/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у продажі земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у його постійному користуванні.

-зобов"язати Романівську селищну раду повторно розглянути його заяву щодо надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у його постійному користуванні.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач протиправно відмовив йому у продажі земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні. Чинне земельне законодавство не зобов"язує його створювати фермерське господарство для викупу земельної ділянки, яка була надана в користування.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивачем до заяви не було надано належних підтверджуючих документів, з огляду на що підстави для задоволення його заяви у відповідача були відсутні.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 17.06.2022 позивач подав відповідачу заяву про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у його постійному користуванні.

Листом від 25.07.2022 №433/02-19 відповідач позивачу повідомив, що згідно доданої до заяви копії державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЖТ №004571, цільове призначення указаної земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства, а не для ведення селянського (фермерського) господарства. Також до заяви не додано копію свідоцтва про державну реєстрацію фермерського господарства. За вказаних обставин, у Романівської селищної ради відсутні законні правові підстави для задоволення заяви та надання дозволу на викуп указаної вище земельної ділянки.

Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернувся до суду.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 Земельного Кодексу України (надалі також - ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

У відповідності до частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1статті 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини 1 статті 128 ЗК України передбачено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, питання щодо регулювання земельних відносин.

Отже, до компетенції відповідача входить розпорядження землями комунальної власності , зокрема, їх передача у приватну власність громадянам шляхом їх продажу.

За приписами частини 2, 3 статті 128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Відповідно до частини 5 статті 128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (частина 6 статті 128 ЗК України).

З системного аналізу викладених вище приписів ЗК України слідує, що при зверненні особи із заявою щодо придбання земельної ділянки у власність заявники подають заяву (клопотання), а орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки або про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою , в якій просив надати дозвіл на викуп земельної ділянки .

Однак, жодного рішення відповідачем у встановленому порядку прийнято не було.

Оскільки відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду клопотання позивача, а лише надіслав позивачу лист, суд не входить в обговорення вказаних у цьому листі відповідача підстав, оскільки така відповідь не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні п. 19 ч.1 ст.4, ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вимога позивача визнання протиправною відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки, що перебуває у його користуванні не може бути задоволена судом, оскільки лист відповідача не має юридичної сили та не є рішенням суб"єкта владних повноважень у розумінні КАСУ.

В контексті вказаного, суд зазначає, що відповідач, у даному випадку, не вчиняв дій щодо відмови позивачу у продажу земельної ділянки, натомість допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного рішення, як це передбачено Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування".

Посилання відповідача на неподання позивачем певного переліку документів не звільняє відповідача від обов`язку розглянути відповідну заяву виключно у передбаченому законом строки та у чітко визначеному порядку, із подальшим прийняттям рішення.

Отже, суд вважає, що неприйняття відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача у встановленому законом порядку свідчить про протиправну бездіяльність, з огляду на, що позов у цій частині слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність селищної ради, що полягає у не розгляді заяви у встановленому порядку заяви від 17.06.2022 про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради.

Що стосується позовних вимог зобов"язати Романівську селищну раду повторно розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у його постійному користуванні, слід зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 4 та 10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії або інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Цією ж статтею встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Якщо ж прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Як вже зазначалось судом вище, орган місцевого самоврядування наділений виключними повноваженнями щодо вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки на пленарних засіданнях ради шляхом прийняття розпорядчого індивідуального правового акта - рішення.

Відтак, лише у випадку використання суб`єктом владних повноважень наданого йому законом права на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, яке у подальшому визнано судом протиправним, за умови дотримання суб`єктом звернення усіх визначених чинним земельним законодавством вимог для отримання такого дозволу, суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень задовольнити звернення особи.

Враховуючи викладене, суд не вправі підміняти селищну раду та приймати замість неї рішення, яке віднесено до її компетенції, втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов`язання надати дозвіл на викуп земельної ділянки, слід відмовити.

Разом з тим, керуючись положеннями ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, оскільки судом встановлено протиправну бездіяльність щодо не розгляду у встановлений спосіб заяви позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 17.06.2022 та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до положень Земельного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї бездіяльності.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо зобов"язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Також, ч. 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду. Крім того, це є правом а не обов"язком суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (вул. Сергія Лялевича, 2,Романів,Житомирська область, 13001 ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо не розгляду у встановлений законом спосіб заяви ОСОБА_1 від 17.06.2022 про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради.

Зобов`язати Романівську селищну раду Житомирського району Житомирської області розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 17.06.2022 про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до положень Земельного кодексу України.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Романівської селищної ради (вул. Лялевича, 2, Романів, Житомирська область, 13001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос