Справа № 360/1714/22
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2023 року Справа № 360/1714/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Вященко Володимира Вікторовича (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.07.2022 року № 29, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах визначеного п.1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1), в зв`язку з відсутністю документів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2022 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію на пільгових умовах з 25.07.2022.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 24.07.2022 виповнилося 50 років і 26.07.2022 він через Відділ обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач) звернувся із заявою про перехід (переведення) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши до заяви трудову книжку, диплом, військовий квиток, тощо. 04.08.2022 ОСОБА_1 отримав копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.07.2022 № 29 з супровідним листом Головного управління ПФУ в Луганській області від 04.08.2022 № 0400-010228-8/79415. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 28.07.2022 № 29 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком № 1) в зв`язку з відсутністю документів. В Рішенні від 28.07.2022 № 29 відповідач визнає, що тривалість страхового стажу позивача становить 49 років 1 місяць 5 днів (в тому числі додатковий стаж відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 24 Закон України № 1058-IV становить 17 років 8 місяців 14 днів), пільгового стажу - 10 років 01 місяць 10 днів. Підставою відмови орган пенсійного фонду зазначив наступне : «заявником не надано довідок, які б підтверджували його зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 повний робочий день, а також матеріалами атестації робочих місць та право на перехід пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє» (абз.1 стор.2 рішення).

За таких обставин позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено через відсутність довідок, які уточнюють пільговий характер і підтверджують роботу повний робочий день на підземних роботах та матеріалів атестації робочих місць.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.07.2022 № 29 протиправним та таким, що позбавило його права на пенсійне забезпечення а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав бо вважає, що таке рішення порушує його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

27.09.2022 від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 11793/2022 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначив, що 26.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах. Заява позивача та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсії за віком на пільгових умовах. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу Позивача було направлено повідомлення про направлення рішення листом від 04.08.2022 №0400-010226-8/79415. Крім того зазначив, що заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головними управліннями Пенсійного фонду України у Вінницькій області. З огляду на вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії.

02.11.2022 на адресу суду за вхідним № 12983/2022 надійшов відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідно до якого другий відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач 26.07.2022 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вік заявника на момент звернення 50 років. Наведена заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Відповідно до результатів розгляду заяви, 28.07.2022 Головним управлінням відмовлено у переведенні на пенсію за віком за Списком №1, оскільки за матеріалами електронної пенсійної справи не було встановлено наявності документів, які би підтверджували пільговий характер роботи ОСОБА_1 . Надалі згідно листів Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.07.2022 №200-0306-9/51770 «Щодо доопрацювання пенсійної справи» та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.08.2022 №1200-0304-9/16808 «Щодо повернення в обробку ЕПС ОСОБА_1 » пенсійну справу позивача було повернуто на доопрацювання з наступним проведенням перерахунку пенсії. Так, відповідно рішення №29 від 22.08.2022 ОСОБА_1 з 26.07.2022 переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

В подальшому, додатково скореговано розмір пенсійної виплати з урахуванням стажу, та згідно з рішенням №29 від 25.10.2022, з 26.07.2022 переведено на пенсію за віком за Списком №1 у розмірі 4234.86 грн. Страховий стаж 32 роки 4 місяці 27 днів. В тому числі, за Списком №1 10 років 1 місяць 27 днів.

На думку відповідача, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є правомірними та обґрунтованими.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги частини 9 статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

- ухвалою суду від 14.10.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області;

- ухвалою суду від 04.11.2022 витребувано від ГУ ПФУ у Луганській області додаткові письмові докази;

- ухвалою суду від 04.11.2022 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження;

- ухвалою суду від 21.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Золотівським МВ Первомайського МВУМВС України в Луганській області 10.05.2000, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є пенсіонером по інвалідності, про що свідчить відповідне пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , виданий 27.04.2021.

26.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка із додатками про переведення на пенсію за віком, зазначивши при цьому, що пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати не призначались, на момент звернення працює. Вказана заява була прийнята 26.07.2022 та зареєстрована за № 1149.

Листом ГУ ПФУ у Вінницькій області було повідомлено ГУ ПФУ в Луганській області про те, що за заявою від 26.07.2022 за № 1149 управлінням було прийнято відмову в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Рішенням від 28.07.2022 № 29 було відмолено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії (далі рішення від 28.07.2022 № 29). Зі змісту рішення вбачається наступне. Вік заявника становить 50 років.Страховий стаж особи становить 49 р. 1 м. 5 д. (в тому числі додатковий стаж відповідно до абзацу другого частини першої статті 24 Закону України № 1058 становить 17 р. 8 м. 14 д.). Пільговий стаж роботи становить 10 р. 1 м. 10 днів по матеріалам ЕПС. Оскільки заявником не надано довідок, які б підтверджували його зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 повний робочий день, а також матеріалів атестації робочих місць, відтак право на перехід пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє. Рішенням відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах визначеного пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1), в зв`язку з відсутності документів.

Таким чином, судом встановлено, що спірне рішення від 28.07.2022 № 29 було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 08.04.1991 встановлені наступні періоди його роботи:

- 01.09.1987 06.1991 навчання у гірничному ПТУ № 83 (запис № 1);

- 08.04.1991 прийнятий електрослюсарем підземним ІІІ р. з повним робочим днем під землею, наказ № 62 від 02.04.1991 (запис № 2);

- 08.04.1991 наказ про прийняття на роботу № 62 від 02.04.1991 скасовано (запис № 3);

- 30.05.1991 02.06.1992 служба в лавах Радянської Армії, в/к УН № 0563828 (запис № 4);

- 14.10.1992 прийнятий електрослюсарем підземним ІІІ розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 158 к від 12.10.1992 (запис № 5);

- 22.03.1993 звільнений за переводом, наказ № 422 від 22.03.1993 (запис № 6);

- 30.03.1993 прийнятий на посаду пожежного 38 невоєнізованої пожежної частини по охороні м. Гірське, наказ № 20к від 30.03.1993 (запис № 7);

- 07.12.1993 звільнений за ст. 38 КЗпП України, наказ № 67к від 07.12.1993 (запис № 8);

- 10.02.1994 прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, наказ № 24/л від 10.02.1994 (запис № 9);

- 06.09.1994 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ № 140 к від 06.09.1994 (запис № 10);

- 01.09.1997 прийнятий електрослюсарем підземним ІІІ розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 97к від 01.09.1997 (запис № 11);

- наказ скасовано, до роботи не приступив, наказ № 115 к від 20.10.1997 (запис № 12);

- 14.09.1998 прийнятий в цех № 1 наладчиком обладнання ІІІ розряду, наказ № 195 к від 14.09.1998 (запис № 13);

- 01.07.1999 звільнений за ст. 38 КЗпП України, наказ № 119/к-1 від 01.07.1999 (запис № 14);

- 20.06.2000 прийнятий учнем машиніста підземних установок І розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 121-к від 21.06.2000 (запис № 15);

- 31.08.1995 проведена атестація робочих місць машиніста підземних установок на відповідність займаній посаді за Списком № 1, наказ № 170-к від 31.08.1995 (запис № 16);

- 19.12.2000 переведений машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 247 к від 19.12.2000 (запис № 17);

- 29.08.2000 на підставі атестації робочих місць по умовам праці професію машиніста підземних установок слід враховувати пільговою для пенсійного забезпечення по Списку № 1, наказ № 175-к від 29.08.2000 (запис № 18);

- 12.11.2001 переведений гірником підземним ІІІ розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 247 -к від 12.11.2001 (запис № 19);

- на підставі атестації робочих місць по умовам праці професію гірник підземний слід враховувати пільговою для пенсійного забезпечення по Списку № 1, наказ № 175-к від 29.08.2000 (запис № 20);

- 12.02.2003 перейменування підприємства, наказ № 271 від 12.02.2003 (запис № 21);

- 14.03.2005 направлений на курси за професією гірник по ремонту гірських видобуток, наказ № 251-к від 10.03.2005 (запис № 22);

- 09.04.2005 - 18.05.2005 проходження виробничої практики по ремонту гірських видобуток, наказ № 278-к від 08.04.2005 (запис № 23);

- 26.05.2005 переведений гірником з ремонту гірських установок ІV розряду підземним з повним робочим днем під землею, наказ № 111-к від 26.05.2005 (запис № 24);

- на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію гірник по ремонту гірських видобуток слід враховувати пільговою для пенсійного забезпечення за Списком № 1, наказ № 175-к від 29.08.2000 (запис № 25);

- 04.09.2005 на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію гірник по ремонту гірських видобуток слід враховувати пільговою для пенсійного забезпечення за Списком № 1, наказ № 292 від 04.09.2005 (запис № 26);

- 23.01.2006 перейменування підприємства, наказ № 221 від 23.01.2006 (запис № 27);

- 01.12.2009 звільнений за станом здоров`я, наказ № 313к від 16.12.2009 (запис № 28);

- 08.03.2011 розпочата виплата допомоги по безробіттю, НТ 110309 від 09.03.2011 (запис № 29);

- 01.03.2012 виплату припинено, НТ 120302 від 02.03.2012 (запис № 30);

- 18.07.2012 прийнятий гірником ІІІ розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 202к від 18.07.2012 (запис № 31);

- на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію гірник підземний слід враховувати пільговою для пенсійного забезпечення за Списком № 1, наказ № 215 від 16.04.2010 (запис № 32);

- 16.04. 2015 на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію гірник підземний слід враховувати пільговою для пенсійного забезпечення за Списком № 1, наказ № 74 від 16.04.2015 (запис № 33);

- 03.07.2017 звільнений за станом здоров`я, наказ № 506к від 03.07.2017 (запис № 34);

- 28.08.2017 прийнятий до транспортного цеху, наказ № 957 від 23.08.2017 (запис № 35);

- 28.01.2019 звільнений за власним бажанням, наказ № 47 від 28.01.2019 (запис № 36);

- 12.02.2019 призначена виплата допомоги по безробіттю, НТ 190212 від 12.02.2019 (запис № 37);

- 12.02.2019 призначена виплата допомоги по безробіттю, НТ 190212 від 12.02.2019 (запис № 38);

- 06.02.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю, наказ № НТ 200207 від 07.02.2020 (запис № 39).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

Положеннями частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом- на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу) (абзац 21 частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV).

За приписами частини другої статті 41 Закону № 1058-ІVдо заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно доЗакону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Надаючи оцінку доводам другого відповідача, викладеним в оскаржуваному рішенні від 28.07.2022 № 29 щодо відсутності права на перехід пенсії за віком на пільгових умовах через неможливість зарахування до страхового (пільгового) стажу позивача періодів його роботи через відсутність уточнюючих довідок, які б підтверджували його зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 повний робочий день, а також матеріалів атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція № 58).

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу (п. 2.2. Інструкції № 58).

Відповідно до п. 2.4. Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Аналогічні положенні містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена 20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162.

Згідно п 1.5. Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 4 постанови КМУ від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для винесення органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту пенсіонера.

Крім того, зазначеним правовим нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній або у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Суд звертає увагу, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Судом встановлено, що спірне рішення від 28.07.2022 № 29 не містить посилань щодо невідповідності записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 08.04.1991 вимогам Інструкцій 58, 167 щодо правильності заповнення трудових книжок.

Суд зазначає наступне, що наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Суд зазначає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні, перерахунку або переходу на пенсію за віком на пільгових умовах.

За не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць відповідальність покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 18.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21.08.1992. Після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Водночас, під час з`ясування обставин у справі та перевірку їх доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на якого нормами процесуального права покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів у встановленому порядку про наявність підстав щодо застосування положень Порядку № 637 до спірних правовідносин, як-то: відсутність у позивача трудової книжки, необхідних записів або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, що визначає його право на пенсію за віком.

Натомість, дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 08.04.1991 встановлено, що записи у ній за спірні періоди проведено у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена 20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162, а також місять всю необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи та проходження відповідних атестацій робочих місць.

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що для підтвердження страхового стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах необхідно надання уточнюючих довідок про підтвердження стажу роботи, а також матеріалів атестації робочих місць, суд не бере до увагу, оскільки робота позивача за вказаний період в повній мірі підтверджується записами в його трудовій книжці.

Аналіз застосованих ГУ ПФУ у Вінницькій області підзаконних нормативно-правових актів при прийнятті рішення від 28.07.2022 № 29 свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, відтак вони безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області є таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах з 25.07.2022, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідачів на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Оскільки вирішення питання призначення та/або перерахунку пенсії є виключною компетенцією ГУ ПФУ у Вінницькій області, враховуючи, що протиправні дії другого відповідача полягали саме у прийнятті протиправного рішення, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.07.2022 № 29 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2022 за № 1149 про перерахунок пенсії до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

Так, відповідач повинен обрахувати страховий (пільговий) стаж позивача за даними трудової книжки, а також вирішити питання про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії) з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Вінницькій області не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача з обранням належного способу захисту порушених прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спірні правовідносини виникли внаслідок протиправного рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області, а позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.07.2022 № 29 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2022 за № 1149 про перерахунок пенсії до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова