Справа № 420/12939/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фермерського господарства «Прогресагро» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фермерського господарства «Прогресагро» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №331837 від 01.08.202 року про застосування до фермерського господарства «Прогресагро» () адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що під час перевірки виявлено порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абз.3 ч.1 - перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 «Про автомобільний транспорт», а саме у водія відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

01.08.2022 року на підставі Акту перевірки від 14.07.2022 року №329920 Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській обл. прийнято постанову №331837 від 01.08.2022 про застосування адміністративно-господарської санкції.

Проте, з зазначеною постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області від 01.08.2022 року №331837 позивач не погоджується, оскільки остання є незаконною, безпідставною, винесеною із порушеннями, а отже такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача вказує, що не пред`явлення водієм ОСОБА_1 зазначеного протоколу або індивідуальної контрольної книжки водія в випадках, передбачених законодавством інспекторам Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області під час проведення рейдової перевірки не є підставою для притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт перевізника - ФГ «Прогресагро». Разом із цим, в акті інспекторами не зазначено, чи обладнаний транспортний засіб MAN TGX 18.440 (д.н.з. НОМЕР_1 ) тахографом, а отже цей факт не був встановлений під час перевірки та не досліджувався під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Також Акт не містить посилання на те, що даний транспортний засіб має повну масу понад 3,5 тонн.

Представник позивача наполягає на тому, що ОСОБА_1 під час здійснення перевірки надав інспекторам заповнену індивідуальну контрольну книжку водія, однак інформації щодо наявності або відсутності у водія індивідуальної контрольної книжки водія акт не містить, а отже такий акт не відповідає дійсності та не може бути підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу.

Не прийняття до уваги інспекторами індивідуальної контрольної книжки водія, що надавалась ОСОБА_1 та не зазначення про це в Акті свідчить про неповний та необ`єктивний розгляд справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність у водія ОСОБА_1 документів, передбачених ст. 48 «Про автомобільний транспорт» та застосування до перевізника адміністративно-господарського штрафу.

Також представник відповідача звертає увагу на те, що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 331837 не містить конкретної інформації про те. яке саме порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт допущено ФГ «Прогресагро» всупереч вимог п.27 Постанови Кабінету Міністрів від 08.11.2006 року № 1567 «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)».

Отже, наявність у водія під час перевірки індивідуальної контрольної книжки водія, як це передбачено Інструкцією та Положенням №340, не зазначення про це в Акті інспекторами; відсутність в постанові № 331837 інформації про те, яке саме порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт допущено ФГ «Прогресагро» виключає правові підстави для притягнення Позивача до відповідальності шляхом винесення спірної постанови.

Тож позивач вважає дану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області належним чином завірені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Представник відповідача зазначає, що в графі пояснення водія про причини порушень зазначено: «не згоден». Так, водієм не зазначено, що протокол перевірки та адаптації тахографа був у водія на момент перевірки.

Також представник відповідача вказує, що розділ VI Положення містить два альтернативних варіанта обліку робочого часу: для транспортних засобів, обладнаних тахографами, та транспортних засобів, не обладнаних тахографом.

Отже, обов`язок мати протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу корелює з обладнанням транспортного засобу таким тахографом, в разі ж його відсутності, Положення визначає інший спосіб обліку робочого часу, а отже і інші документи, які ці обставини встановлюють та підтверджують.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку, протоколу перевірки та адаптації тахографа, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Щодо твердження позивача про неналежне оформлення Акта проведення перевірки представник відповідача вказує, що у постанові від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Крім того, представник відповідача зазначив, що постанова про накладення штрафу містить посилання на те, що порушення встановлено в акті від 14.07.2022 року №329920.

Тож, на переконання представника відповідача, відсутні підстави для задоволення позову.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягає на тому, що у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка водія, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема, як і у відзиві на адміністративний позов вказано, про правомірність дій посадових осіб Укртрансбезпеки.

Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області надано до суду витребувані докази.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено.

Старшими державними інспекторами ВДК проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт №329920 від 14.07.2022, відповідно до якого перевірка була проведена на ділянці а/д Київ Одеса 452 км + 811 м.

Перевірка здійснена щодо транспортного засобу автомобіль марка MAN TGX 18.440 (ВН08886НС), серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ФГ «Прогресагро» та напівпричеп SDC NP 35S ( НОМЕР_3 ), серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 . Під час перевірки виявлені порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

абз. 3 ч.1 ст. 60 перевезення вантажу за відсутності, на момент перевірки, документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа.

18.07.2022 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області складено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення (№ 21168/35/24-22), що мало відбутись 01.08.2022.

На підставі акту №329920 від 14.07.2022, Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.08.2022 року №331837, відповідно до якої враховуючи, що ФГ «Прогресагро» допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух", відповідно до частини 2 статті 29 якого, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України Про автомобільний транспорт від 5 квітня 2001 року № 2344-III, відповідно до ст.6 якого державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух " цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III (далі - Закон N 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567).

Відповідно до п. 1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (п. 4 Порядку N 1567).

У відповідності до приписів п. 14 вказаного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

Статтею 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі за текстом - Інструкція №385).

Згідно з п. 1.1 Інструкції №385, цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (994_016) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 (993_025) про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт" (2344-14), "Про дорожній рух" (3353-12).

Відповідно до п. 1.2 Інструкції №385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Пунктом 1.3 Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016).

Згідно з п. 2.4 Інструкції №385 транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час перевірки у водія ОСОБА_1 був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, який відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. 3.3. Інструкції №385 повинен знаходитись у водія.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку, протокол про адаптацію та повірку тахометра до транспортного засобу на підставі якого виконуються перевезення, до осіб, які здійснюють їх перевезення, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В свою чергу, представник позивача зазначає, що транспортний засіб не обладнаний тахографом, а тому у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка, яка наявна в матеріалах справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача не встановлено наявності тахографа в транспортному засобі позивача.

При цьому, водієм в акті перевірки від 14.07.2022 року №329920 здійснено запис про не згоду з зазначеним порушенням.

Так, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (993_025), статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" (2344-14) та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за №811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф)

- обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та

Разом з цим, цей же розділ Положення "Облік робочого часу" містить пункт 6.3, який визначає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Таким чином, розділ VI Положення містить два альтернативних варіанта обліку робочого часу: для транспортних засобів, обладнаних тахографами, та транспортних засобів, не обладнаних тахографом.

Представником відповідача не доведено та матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб був обладнаний тахографом.

Суд зазначає, що оскільки транспортний засіб на момент перевірки не був обладнаний тахографом, позивач зобов`язаний діяти відповідно до приписів чинного законодавства, тобто чітко визначеного алгоритму дій та мати при собі індивідуальну контрольну книжку водія.

Враховуючи викладене, висновки посадових осіб відповідача щодо порушення ФГ «Прогресагро» вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» є необґрунтованими, а постанова про накладення штрафу прийнята без урахування усіх обстави, що мають значення для вірного вирішення спору.

Щодо повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 19.07.2022 року направлено повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП, який призначено на 01.08.2022 року, що підтверджується списком №3861 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та фіскальним чеком від 19.07.2022 року.

Як вбачається з інформації наявної на сайті АТ «Укрпошта» відстеження поштових відправлень, лист зі штрих-кодом 321 відправлено 19.07.2022 року та надійшов до відділення в с. Маяки 30.07.2022 року.

Таким чином, відповідачем виконано обов`язок щодо повідомлення про розгляд справи, в тому числі враховуючи встановлених нормативів строків пересилання поштових відправлень.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №811 від 22.08.2022 року.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2481,00 грн на користь фермерського господарства «Прогресагро».

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фермерського господарства «Прогресагро» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №331837 від 01.08.202 року про застосування до фермерського господарства «Прогресагро» () адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті код (, вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) на користь фермерського господарства «Прогресагро» (, адреса: вул. Кудрявцева, 150, с. Плоске, Балтський район, Одеська область, 66133) судовий збір в розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фермерське господарство «Прогресагро» (, адреса: вул. Кудрявцева, 150, с. Плоске, Балтський район, Одеська область, 66133));

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014);

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

Суддя П.П. Марин