Справа № 380/7479/22
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 січня 2023 року

м. Київ

справа №380/7479/22

адміністративне провадження №К/990/37679/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Печерського районного суду міста Києва на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №380/7479/22 за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Печерського районного суду міста Києва, в якому просив:

визнати протиправною відстрочку Печерського районного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року у задоволенні запиту позивача на інформацію від 24 квітня 2022 року;

зобов`язати Печерський районний суд міста Києва негайно (в порядку ч. 1 ст. 371, п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України) надати запитувану інформацію;

судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відстрочку Печерського районного суду міста Києва, оформлену листом від 27 квітня 2022 року №883/22, у задоволенні запиту ОСОБА_1 на інформацію від 24 квітня 2022 року.

Зобов`язано Печерський районний суд міста Києва надати ОСОБА_1 запитувану інформацію згідно його запиту від 24 квітня 2022 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного суду міста Києва на користь ОСОБА_1 595,44 грн сплаченого судового збору.

29 грудня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Печерського районного суду міста Києва на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №380/7479/22. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з приписами частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Так, рішення суду апеляційної інстанції у цій справі ухвалено 28 листопада 2022 року, а цю касаційну скаргу подано 29 грудня 2022 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Одночасно із касаційною скаргою скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в обґрунтування якого вказує, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції він отримав 29 листопада 2022 року на підтвердження цього скаржник надав витяг з розсилки повідомлення про надходження документу через підсистему «Електронний суд» 29 листопада 2022 року з відміткою про реєстрацію за вх.11475 від 30 листопада 2022 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин його пропуску та наявність підстав для його поновлення.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Оскаржуючи судові рішення скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували статтю 40 Конституції України без урахування висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 18 березня 2020 року у справі №296/7879/17 та від 06 березня 2019 року у справі №813/3059/16.

Також, оскаржуючи судові рішення скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання тлумачення та застосування положень частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» у подібних правовідносинах щодо доступу до публічної інформації та відстрочки в задоволенні подібних запитів відповідно до частини шостої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» саме в період воєнного стану.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі Печерський районний суд міста Києва зазначив, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так як судами у цій справі неправильно застосовано норми Закону України «Про публічну інформацію» та «Про торгово-промислові палати в Україні» щодо поняття обставин непереборної сили, тому це питання потребує вирішення Верховним Судом шляхом формування відповідного висновку щодо правильності застосування судами частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» щодо поняття обставин непереборної сили в контексті положень частини шостої статті 22 Закону України «Про публічну інформацію» в період воєнного стану.

Окрім цього, скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для Печерського районного суду міста Києва для подальшої діяльності як розпорядника публічної інформації, оскільки має місце неоднакове застосування судами одного й того ж положення закону в аналогічних справах. А також ця справа має виняткове значення для відповідача через її значний суспільних інтерес, оскільки висновки щодо порушення вимог «Закону України «Про доступ до публічної інформації» підривають авторитет органів судової влади та впливають на ставлення суспільства до судової влади, особливо беручи до уваги те, що позивач має наміри поширювати відповідну інформацію публічно.

Скаржник також зазначив, що суд першої інстанції помилково відніс цю справу про оскарження дій з посиланням на статтю 12 та пункт 1 частини першої статті 263 КАС України до справ незначної складності, чим на етапі відкриття провадження у справі обмежив право, у тому числі відповідача на касаційне оскарження судових рішень у цій справі.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, приходить до висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 329 - 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Поновити Печерському районному суді міста Києва строк на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №380/7479/22.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Печерського районного суду міста Києва на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №380/7479/22 за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.

Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу №380/7479/22.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко