Справа № 260/2252/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/2252/22 пров. № А/857/13736/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року (суддя Гебеш С.А., час ухвалення - не зазначений, місце ухвалення - м.Ужгород, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №260/2252/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ),

про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 10.04.2017 року по 14.06.2022 року, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 10.04.2017 року по 14.06.2022 року протиправною. Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 10.04.2017 року по 14.06.2022 року, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при винесенні рішення судом першої інстанції в процесі розгляду адміністративної справи порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що додатком 25 до постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 встановлено вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби України. На переконання апелянта, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Тому одноразова грошова допомога позивачу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в Держприкордонслужбі України не є складовою грошового забезпечення і її виплата здійснюється безпосередньо Державною прикордонною службою України за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для цих цілей, а тому не може ототожнюватися із коштами, що належать звільненому позивачу у вигляді його грошового забезпечення та повинні виплачуватися саме відповідачем в день звільнення позивача. Щодо вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів, апелянта вказує, що одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби не входить до складу грошового забезпечення, має разовий характер, отже до неї не застосовуються положення Закону №2050-ІІІ та Порядку №159. Також визначальними обставинами для виплати компенсації є дата нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів. Виплата була проведена 13.06.2022 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №260/7632/21 - 44690,86 грн, яке набрало законної сили 25.05.2022 згідно реєстру судових рішень. Тобто, НОМЕР_2 прикордонним загоном не порушено місячний термін виплати.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 29.08.2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що оскаржене відповідачем рішення суду прийнято у повній відповідності до норм матеріального і процесуально права, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до витягу із Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.04.2017 року №73-ос ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с. 7).

ОСОБА_1 була проведена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної грошової винагороди, встановлена постановою КМУ від 22.09.2010 №889, яку він отримував під час проходження служби.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №260/7632/21 зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову грошову допомогу, передбачену п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплачених сум. Також зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у 2016 та 2017 році з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (а.с. 8).

15.06.2022 року НОМЕР_2 прикордонний загін виконав рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі №260/7332/21 та перерахував на рахунок ОСОБА_1 недоплачену частину грошового забезпечення, що підтверджується копією листа від 31.05.2022 року №11/4131-22-вих. та випискою Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК від 24.06.2022 року про зарахування коштів у сумі 44690,86 грн (а.с. 12, 13).

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: -пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до норм статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону №2050-III, компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Як визначено в пункті 3 Порядку №159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу правових норм слід зробити висновок, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Разом з тим, покликання апелянта на те, що одноразова грошова допомога позивачу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в Державні прикордонній службі України не є складовою грошового забезпечення, має разовий характер, а тому не може ототожнюватися із коштами, що належать звільненому позивачу у вигляді його грошового забезпечення, колегією суддів відхиляються, оскільки питання права позивача на нарахування та виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги, передбачену п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», не є предметом розгляду у вказаній справі, а розглядалося судом у справі №260/7632/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, по якій прийнято рішення по суті позовних вимог, що набрало законної сили, є остаточним та і не може бути переглянуте.

Суд звертає увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Апеляційний суд також зауважує, 15.06.2022р. НОМЕР_2 прикордонний загін виконав рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі №260/7332/21 та перерахував на рахунок ОСОБА_1 недоплачену частину грошового забезпечення.

Як достовірно встановлено судом, доплата перерахованої недоплаченої частини грошового забезпечення у сумі 44690,86 грн. фактично здійснена 15.06.2022.

З урахуванням того, що несвоєчасне нарахування і виплата остаточного розрахунку з позивачем сум грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням такого розрахунку 94 прикордонним законом, тобто з вини відповідача, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таким чином, суд встановив, що на відповідача покладений був обов`язок провести з позивачем повний розрахунок при звільненні з військової служби.

Враховуючи, що такий обов`язок відповідачем виконаний лише 15.06.2022, а не на час звільнення з військової служби, з метою відновлення прав позивача, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 10.04.2017 року по 14.06.2022 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 10.04.2017 року по 14.06.2022 року.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду в оскарженій частині винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують та зводяться до непогодження із ними, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року в адміністративній справі №260/2252/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль