Справа № 380/7368/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7368/22
провадження № П/380/7421/22
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
Львівський окружний адміністративний суд
у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Суліковська У.І.,
представників позивача Тарновецького С.В.,
представника відповідача Івасечко Н.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі за позовом дочірнього підприємства «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2022 адміністративний позов дочірнього підприємства «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано рішення Львівської митниці №КТ-UA-2022 від 18.04.2022 про визначення коду товару.

Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь дочірнього підприємства «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень.

05.01.2023 за вх.№1037 від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат від 25.12.2022. Просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ДП «Латориця» ТзОВ «Торгова група «Тиса» 16989,30 гривень витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а також 51200 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

30.12.2022 за вх.№81974 від представника відповідача надійшли заперечення щодо понесених судових витрат у справі №380/7368/22. Вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданих послуг не підлягає задоволенню. Зазначив, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу не співмірна із даною категорією спору та із виконаною адвокатом роботою. Вважає, що такі послуги, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених предметом договору про надання правової допомоги, збирання доказів, правовий аналіз наявних у справі процесуальних документів, узгодження правової позиції з Клієнтом - виокремлення адвокатом аналізу матеріалів справи та збір доказів, як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з підготовки позовної заяви для подання до суду. Крім того, така послуга, як моніторинг рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ клієнту не потрібна, це потрібно адвокату з метою надання послуги такої як консультації чи роз`яснення або ж для подальшого формування правової позиції адвокатом інтересів клієнта у судах чи інших державних органах. Вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, а отже підлягає зменшенню. Дана категорія справи не є складною, а написання позовної заяви не вимагало значної юридичної і технічної роботи для такого високого розміру гонорару. Представник позивача в заяві зазначає про участь у 6 судових засіданнях. Загальна вартість участі у даних судових засіданнях заявлена у розмірі 19 200,00 грн. по 3200 кожне. Проте адвокат не надає доказів чому така сума і звідки він бере участь у 6-ти судових засіданнях, при цьому неодноразово подавав до суду клопотання про їх відкладення, чим затягував судовий розгляд. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат. Стягнення з Львівської митниці, витрат пов`язаних із проведенням експертизи , а саме оплату за Висновок Львівського НДСІ Міністерства юстиції України за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи від 12.09.2022 року №1523-Е є неправомірним. Залучення експерта до участі в адміністративному судочинстві здійснюється виключно ухвалою суду на підставі клопотання учасників справи або з ініціативи суду. В ході судового розгляду даної справи питання щодо залучення експерта судом не вирішувалося. Вказане експертне дослідження було проведене за ініціативою позивача до звернення до суду з вказаним позовом, відтак вказані витрати не можуть бути віднесені до тих, які у розумінні приписів КАС України, пов`язані з розглядом справи. З огляду на наведене, просить суд у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В засіданні суду представник позивача заяву про стягнення судових витрат підтримав, просив суд задоволити таку.

Представник відповідача щодо задоволення заяви заперечила, просила суд у задоволенні такої відмовити.

Вирішуючи подану заяву, суд враховує таке.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.2 ст.252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З огляду на положення частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 22 квітня 2019 року у справі № 806/2143/18, від 23 квітня 2020 року у справі № 760/6496/17.

Відповідно до ч. 5. ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18), від 16.05.2019 № 823/2638/18 від 04.02.2020 №280/1764/19.

Згідно з ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження понесених витрат представником позивача до заяви надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.04.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги) серії ВС №1141364 від 06.05.2022, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №522 від 10.05.2011, копію рахунку за оплату товарознавчої експертизи, копію супровідного листа Львівського НДІСЕ, рахунки на оплату за надання правової допомоги згідно договору від 20.04.2022 б/н від 20.04.2022 та від 20.12.2022, копію платіжного доручення №659 від 29.04.2022, копію акту виконаних робіт від 20.12.2022.

Суд встановив, що між позивачем (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери»» (виконавець) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.04.2022.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з п. 1.2 договору, правовою допомогою в розумінні цього договору є представництво у справі про визнання протиправним і скасування рішення про визначення коду товару від 18.04.2022.

Відповідно до п. 3.1 договору, правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується клієнтом виконавцю шляхом внесення фіксованого гонорару розмірі 32000 гривень за участь в справі в суді першої інстанції. Окрім того, клієнт оплачує виконавцю вартість безпосередньої участі у підготовчих/судових засіданнях із розрахунку 3200 гривень за кожне засідання.

Згідно з п. 3.2, гонорар сплачується клієнтом в момент підписання договору або протягом 3 календарних днів з дня отримання рахунку. Рахунок передається будь-яким прийнятним для сторін способом, в тому числі поштовим, електронним, факсимільним зв`язком тощо. У випадку, якщо клієнт своєчасно не вносить оплату за договором, виконавець має право зупинити надання правової допомоги.

Згідно п. 3.4, надання виконавцем послуг та прийняття їх замовником підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт. В разі не підписання акту виконаних робіт протягом трьох днів з дня вручення без письмових зауважень такий акт автоматично вважається підписаним. Акт передається будь-яким прийнятним для сторін способом, в тому числі поштовим, електронним, факсимільним зв`язком тощо.

Відповідно до п. 6.6 договору, даний договір діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами його умов.

Відповідно до акту виконаних робіт від 20.12.2022, виконавцем в інтересах клієнта у справі про визнання протиправним і скасування рішення про визначення коду товару від 18.04.2022, надавалися такі послуги, а саме:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених предметом договору про надання правової допомоги;

- правовий аналіз наявних у справі процесуальних документів;

- узгодження правової позиції з клієнтом;

- збирання доказів;

- моніторинг рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ;

- складання позовної заяви;

- складання заяви про проведення експертизи у Львівському НДІСЕ МЮ України;

- складання заяви до Львівської митниці про надання дозволу на огляд експертом товару;

- складання клопотання про долучення доказів;

- безпосереднє представництво в суді.

Вартість виконаної роботи складає 51200 гривень.

Відповідно до копії платіжного доручення №659 від 29.04.2022 позивачем сплачено адвокату 32000,00 гривень за надання правової підтримки згідно рахунку віл 20.04.2022.

Крім цього, відповідно до рахунку від 20.12.2022 позивач повинен сплатити 19200,00 грн за надання правової допомоги згідно договору від 20.04.2022.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 21.01.2021 за №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми (статті 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Суд зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17, від 22 жовтня 2021 року у справі № 160/7922/20 та додаткових постановах від 5 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20.

Суд, оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, дійшов висновку, що дана справа є справою незначної складності та сума зазначена у договорі витрат на правничу допомогу є неспівмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з схожих предметів спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що значно спростило роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Суд зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Тобто, з позиції суду підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Суд зазначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

У свою чергу, підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

При цьому опис робіт, які було надано адвокатом, що міститься в заяві, є неконкретизованим та не містить детального опису робіт виконаних адвокатом із зазначенням кількості часу, витраченого на здійснення відповідних дій.

Представником позивача не надано детального розрахунку витрат на правову допомогу, а отже документально не підтверджено, що гонорар є розумним та відповідає зазначеній сумі.

При цьому судом взято до уваги, що сторони погодили фіксовану суму гонорару у розмірі 32000,00 гривень, та 3200 гривень за кожне засідання.

Крім цього, такі послуги, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених предметом договору про надання правової допомоги, збирання доказів, правовий аналіз наявних у справі процесуальних документів, узгодження правової позиції з клієнтом, моніторинг рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ - виокремлення адвокатом аналізу матеріалів справи та збір доказів як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з підготовки позовної заяви для подання до суду.

При вирішенні заяви про стягнення судових витрат, суд також бере до уваги клопотання представника відповідача, в якому останній заперечує щодо стягнення таких витрат, в якому зазначено, що заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, а отже підлягає зменшенню. Дана категорія справи не є складною, а написання позовної заяви не вимагало значної юридичної і технічної роботи для такого високого розміру гонорару.

Вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання заявником вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив рішення від 26.06.2019, в якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Вказаний висновок Верховного Суду в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.

У той же час, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, зазначає, що ст. 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Суд вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування на загальну суму 51200,00 грн. витрат на правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для такого, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат являється не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатами та із обсягом наданих адвокатами послуг (виконаних робіт).

Дана позиція і висвітлена у Постанові ВС України справа №826/13632/18 від 14 лютого 2022 року.

З огляду на викладене, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Львівської митниці становить 5000 гривень.

Щодо стягнення з Львівської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань витрат пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 16989,30 грн суд зазначає наступне.

Частини п1 та 3 ст. 132 КАС України, визначають, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Положення ст. 137 КАС України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Таким чином КАС України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Суд також звертає увагу, що саме позивачем було ініційовано проведення судової товарознавчої експертизи у Львівському НДІСЕ МЮ України, про що представником позивача заначено у заяві про стягнення судових витрат.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку.

На користь такого висновку суду також свідчать норми ч. 8 ст. 104 КАС України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

В постанові Верховного суду від 16.12.2020 у справі №824/647/19-а зазначено наступне: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має врахувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або викликала справа публічний інтерес, тощо.

Враховуючи приведені висновки Верховного Суду, в контексті спірних правовідносин суд вважає за необхідне зазначити, що в цьому випадку витрати на підготовку експертного висновку за замовленням сторони не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи, як такі, що є необхідними та неминучими, оскільки судом надано оцінку всім доказам, тому й витрати на підготовку такого експертного висновку за замовленням сторони не підлягають стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому доводи про те, що експертиза проведена саме для з`ясування спірних у цій справі питань, не спростовують приведених висновків суду.

А, отже, суд відмовляє у покладенні судових витрат в частині проведення експертизи на відповідача.

Отже, як слідує з матеріалів справи, чисельність засідань, з огляду на заявлені клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи ( 15.06.2022 неявка сторін клопотання представника позивача; 02.08.2022 оголошення перерви для долучення висновку експерта за клопотанням представника позивача; 23.08.2022 клопотання представника про відкладення розгляду справи для долучення висновку експерта, 25.10.2022 клопотання представника позивача про відкладення розгляду для долучення контракту в перекладі на українську мову; 14.11.2022 клопотання представника позивача відкласти розгляд справи 15.11.2022 з метою долучення рішень суду загальної юрисдикції щодо оскарження протоколу про порушення митних правил ) не може бути підтвердженням заявленої суми стягнення витрат за участь/неучасть в таких представником позивача, так як їх чисельність залежала від самого ж представника.

У постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18 Верховний Суд висловив думку, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно із визначенням, наведеним у статті 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено не лише те, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також і те, що за конкретних обставин справи витрати сторони на правничу допомогу були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим.

З урахуванням наведеного позивачем у відповідності до вимог процесуального закону у повній мірі виконано обов`язок щодо доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі. Однак разом із тим, з огляду на предмет спору, обсяг наданих адвокатом послуг, та виходячи із критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу заявлена позивачем сума 51 200 грн до відшкодування є неспівмірною зі складністю справи, що віднесена до категорії справ незначної складності, а судова практика щодо такого предмету спору є сталою та чисельною. З огляду на співмірність заявлених витрат суд прийшов до переконання, заяву позивача задоволити в частині розміру понесених витрат 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250-252, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у справі за позовом дочірнього підприємства «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,- задоволити частково.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь дочірнього підприємства «Латориця» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, Львівська область, м. Львів, вул. Зелена, 115б; ) понесені судові витрати в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 копійок.

В іншій частині заяви представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст додаткового судового рішення виготовлено 17.01.2023.

Суддя Сподарик Н.І.