Справа № 640/1121/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1121/21 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо вчинення розрахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за віком, станом на 01.10.2020 у розмірі 4375,85 грн;

- зобов`язати ГУ ПФУ при вчиненні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком від 01.10.2020 здійснити оптимізацію заробітку та застосувати розмір пенсії за віком у сумі 7145,51 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач не погоджується з розрахунком пенсії за віком, оскільки здійснюючи розрахунок пенсії за віком, пенсійний орган умисно зменшив показники складових пенсії ОСОБА_1 , не застосував оптимізацію стажу та зазначив про недоцільність переходу на вид пенсії «пенсія за віком».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 16.01.2023.

21.12.2022, під № 56517 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу.

26.12.2022, під № 57242 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з 07.04.2016 отримує пенсію за вислугу років, згідно статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), як працівник освіти.

07.09.2020 позивачка через представника звернулась до відповідача із заявою, у якій висловила прохання провести розрахунок пенсії за віком з визначенням розміру кінцевої пенсії, яку буде отримувати ОСОБА_1 в разі переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з урахуванням заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.

Відповідач, листом від 26.10.2020 № 2600-0308-8/151975, повідомив про те, що ОСОБА_1 умовно розраховано пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV, виходячи із середньомісячного заробітку 4888, 83 грн, визначеного за період з 01.07.2000 по 30.04.2016, згідно із індивідуальних даних про застраховану особу при страховому стажі 34 роки 10 місяців 10 днів (страховий стаж враховано по 30.04.2016 включно), за формулою: П=Зп*Кс, Зп - скоригована на індивідуальний коефіцієнт середня заробітна плата по народному господарству за 2014-2016 роки; Кс - коефіцієнт стразового стажу. Розрахунок пенсії наступний з 01.10.2020: 2,52939 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати)*4888, 83 грн (середній заробіток по народному господарству за 2014-2016 роки) * 0,034833 (коефіцієнт стажу) = 4307, 37 грн (розмір пенсії за віком відповідно до Закону) + 68, 48 грн (доплата за понаднормативний стаж відповідно до статті 28 Закону - 4 роки) = 4375, 85 грн (загальний розмір пенсії за віком відповідно до Закону). ГУ ПФУ рекомендувало позивачці звернутись до відділу обслуговування громадян № 7 для подачі заяви відповідно до вимог чинного законодавства або надіслати через поштове відділення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обрахування пенсії за віком, ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачці було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, у відповідності до Закону № 1788-ХІІ, які, в свою чергу передбачають інші підстави та порядок призначення пенсії ніж призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Тобто, у разі звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, особою, яка досягала пенсійного віку, якій раніше було призначено пенсію за вислугу років за іншим Законом, така особа набуває право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а саме, на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше. Судом встановлено, що звернулась до відповідача із заявою від 07.09.2020, у якій висловлено прохання зробити їй розрахувати пенсії за віком з визначенням розміру кінцевої пенсії, проте, позивачка із заявою про призначення їй пенсії не зверталась, а відповідач не вчиняв дій та не приймав рішень щодо призначення позивачці відповідної пенсії, при цьому, умовний розрахунок пенсії позивачки за віком відповідно до Закону № 1058-IV, жодним чином не породжує, не змінює та не припиняє права, свободи або законні інтереси, які підлягають захисту в порядку адміністративного судочинства. В ході розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем оспорюваними позивачкою діями законних прав, свобод та інтересів.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, відповідач вчинив позивачу розрахунок пенсії за віком, який не є правильним, при цьому, позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою, фактично, зазначене звернення мало своєю ціллю отримання інформації щодо доцільності переходу на пенсію за вислугу років.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес, як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто, належить конкретній особі - позивачу або скаржнику; порушений суб`єктом владних повноважень.

Отже, за вищезазначеними правовими нормами, обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто, впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються пенсії: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною першою статті статті 9 Закону № 1058-IV, передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тож, Закон № 1058-IV, визначає три види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії за віком, відповідно до Закон № 1058-IV, визначені у статті 26, згідно із частиною першою якої, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

У частині третій статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до положень частини першої статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком, відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV, встановлено, що заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом- на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тож, з наведеного слідує, що у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV, регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, як правильно зауважив суд першої інстанції, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону № 1058-IV.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачці було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти у відповідності до Закону № 1788-ХІІ, які, передбачають інші підстави та порядок призначення пенсії ніж призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Тобто, у разі звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, особою, яка досягала пенсійного віку, якій раніше було призначено пенсію за вислугу років за іншим Законом, така особа набуває право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а саме на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.

Варто звернути увагу на те, що позивач звернулась до відповідача із заявою від 07.09.2020, у якій було висловлено прохання зробити їй розрахувати пенсії за віком з визначенням розміру кінцевої пенсії, яку вона буде отримувати в разі переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з урахуванням заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000, на яку відповідачем було складено умовний розрахунок її пенсії, проте, частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV, передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Колегія суддів наголошує на тому, що у даному випадку, не мало місце подання заяви про переведення/призначення іншого виду пенсії, позивач у зверненні до відповідача просила лише надати розрахунок її пенсії у разі призначення такої за віком, проте, це не є тотожним із поданням заяви про призначення пенсії.

Відповідач на заяву позивача здійснив попередній розрахунок пенсії позивача за віком, проте, як правильно виснував суд першої інстанції, не вчиняв дій та не приймав рішень щодо призначення позивачці відповідної пенсії. Дійсно, умовний розрахунок пенсії позивачки за віком відповідно до Закону № 1058-IV, жодним чином не породжує, не змінює та не припиняє права, свободи або законні інтереси, які підлягають захисту в порядку адміністративного судочинства, при цьому, незгода позивача із механізмом розрахунку пенсійної виплати обов`язково пов`язується з її призначенням, чого у даному випадку, не було, а захист абстрактних/таких що не впливають на даний час на розмір пенсії позивача прав, є захистом прав позивача на майбутнє та не порушує її прав.

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем оспорюваними позивачкою діями законних прав, свобод та інтересів її, та у зв`язку із тим, що вони не породжують жодних прав та обов`язків для неї, тому, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції фактично підтвердив законність дій відповідача по обрахунку її пенсії на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, позаяк, судом було встановлено відсутність факту порушених прав позивача, адже право на звернення до суду з позовними вимогами про неправомірність дій пенсійного органу при обрахунку пенсії, виникає з моменту призначення такого виду виплати, а не при наданні попереднього розрахунку, адже з цими діями, для позивача не виникає ні права на отримання такої виплати, ні зменшення розміру такої.

У цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та, насамперед, стосуються намагання апелянта вдатись до переоцінки обставин, яким вже було надано правову оцінку та обґрунтування позивача по яким, були правомірно відхилені судом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

< Головуючий суддя >