Справа № 420/13198/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13198/22
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду
1 інстанції: 31.10.2022 року;
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернулась до суду першої інстанції із позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії ОСОБА_1 щодо завдання збитків державі в особі військової частини НОМЕР_1 під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по службам: речовій, зв`язку на загальну суму 969384,47 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду у розмірі 969384,47 грн. по службам: речовій, зв`язку, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2019 року №357.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з грудня 2016 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу зв`язку 1 механізованого батальйону, з лютого 2022 року відповідача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

За час проходження військової служби відповідач допустив порушення контролю за правильністю використання та розпорядження майном по службам і завдано шкоди військовій частині на загальну суму 1047323,87 грн., у зв`язку із чим на підставі наказу від 11.01.2019 року №357 був притягнутий до підвищеної матеріальної відповідальності. Внаслідок щомісячного утримання з грошового забезпечення в розмірі 20% сума заборгованості, яка рахується за ОСОБА_1 , зменшилась та станом на 30.08.2022 року становить 969384,47 грн.

Посилаючись на положення Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», позивач вказує на виникнення правових обставин для стягнення завданої військовій частині шкоди за рахунок відповідача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишено без руху.

Зокрема, позивачу запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутись до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

11.10.2022 року Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) подала суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення із вказаним адміністративним позовом.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення процесуального строку, позивач зазначив, що під час проходження відповідачем служби останнього було притягнуто до підвищеної матеріальності відповідності на загальну суму 1047323,87 грн. Під час несення служби з ОСОБА_1 у добровільному порядку щомісячно утримувалась сума заборгованості в розмірі 20% з грошового забезпечення, тому підстави для подання адміністративного позову у військової частини не виникали.

Обставини звернення із цим позовом пов`язані із невідшкодованою військовослужбовцем у повному обсязі завданої ним матеріальної шкоди і виключенням відповідача з 03.02.2022 року зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини.

При цьому, посилаючись на введення на всій території України воєнного стану, позивач просив враховувати, що особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях України, внаслідок чого, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини та не маючи доступу до всіх необхідних документів, позивач об`єктивно не мав можливості організувати позовну роботу у тримісячний строк, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Одночасно позивач просив враховувати неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини своїх функціональних обов`язків щодо організації та ведення претензійної і позовної роботи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) повернуто без розгляду.

Під час вирішення питання щодо поновлення строку та можливості відкриття провадження за адміністративним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг процесуального строку звернення із позовом у цій справі розпочався з 11.03.2019 року, а саме з дня видання наказу про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.

Отже, звернувшись із вказаним позовом 21.09.2022 року, позивачем пропущено тримісячний строк, передбачений ст. 122 КАС України.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас, у заві позивачем повторно зазначаються підстави для поновлення строку звернення із позовом, яким вже надавалась правова оцінка і які визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що 11.03.2019 року розпочався перебіг процесуального тримісячного строку звернення до суду із цим позовом і цей строк закінчився 12.06.2019 року, суд першої інстанції додав, що введення з 24.02.2022 року воєнного стану на всій території України мало місце після порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом та відповідно повідомлені позивачем обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску процесуального строку.

Таким чином, оскільки з моменту виникнення права на звернення до суду з даним позовом минуло 4 роки та позивачем не надано докази на підтвердження неможливості звернення у найкоротші строки із вказаним позовом, суд першої інстанції визначив неповажними причини пропуску цього строку, наведені позивачем у клопотанні про поновлення процесуального строку.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та повернути справу для розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції помилково обчислено строк звернення із адміністративним позовом з моменту притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, оскільки такий, виходячи з обставин цієї справи, відраховується з 03.02.2022 року, а саме з моменту виключення військовослужбовця зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини.

Без виваженого дослідження залишена судом першої інстанції й та обставина, що звернення із цим позовом відбулось у період дії на всій території України воєнного стану. При цьому, апелянт наголошує, що безпосередня участь військової частини у цей період у здійсненні заходів щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації свідчить про поважність та об`єктивність причин неможливості реалізації своїх процесуальних прав у визначений законом строк.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч. 2 вказаної статті КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

При цьому поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, право на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 122 КАС України, обчислення тримісячного строку звернення до суду суб`єкта владних повноважень починається з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 17 Розділу ІV Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (яке діло на момент виявлення завданої матеріальної шкоди) командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно із п.п. 23, 25 Розділу ІV Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (яке діло на момент виявлення завданої матеріальної шкоди) командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (який діє з 31.10.2019 року і на момент звернення із цим позовом) відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (який діє з 31.10.2019 року і на момент звернення із цим позовом) у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Під час вирішення питання про можливість поновлення строку звернення із цим адміністративним позовом та відкриття провадження у справі судом першої інстанції враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24 січня 2021 року, згідно яких до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

Водночас, виходячи з конкретних обставин цієї адміністративної справи та норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 з грудня 2016 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу зв`язку 1 механізованого батальйону.

За час проходження відповідачем військової служби останнім допущено порушення контролю за правильністю використання та розпорядження майном по службам та завдано шкоди військовій частині на загальну суму 1047323,87 грн., що встановлено на підставі службового розслідування.

На підставі наказу від 11.01.2019 року №357 відповідач був притягнутий до підвищеної матеріальної відповідальності та з його щомісячного грошового забезпечення утримувалось 20% заборгованості за завдану майнову шкоду.

Відповідача виключено зі списків особового складу військової частини з 03.02.2022 року.

За час добровільного відшкодування заборгованість, яка рахується за ОСОБА_1 , зменшилась та станом на 30.08.2022 року становить 969384,47 грн.

З урахуванням наведених обставин та положень ст. 12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що обставини для відшкодування завданої шкоди в судовому порядку виникли у військової частини саме з моменту виключення військовослужбовця зі списків особового складу, а саме з 03.02.2022 року.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 122 КАС України, строк звернення із цим адміністративним позовом закінчився 03.05.2022 року.

Одночасно, апеляційний суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У п. 2 вказаного Указу визначеному військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Зокрема, Указами Президента України від 14.03.2022 року за №133/2022, затвердженим Законом від 15.03.2022 року №7168, від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом від №2212-IX від 21.04.2022 року, від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом від №2263-IX від 22.05.2022 року, від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом від №2500-IX від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку із цим, слід враховувати, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 року №1934-XII до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Згідно із ст. 11 Закону України від 06.12.1991 року №1934-XII Збройні Сили України провадять свою діяльність, у тому числі на засадах постійної бойової та мобілізаційної готовності.

Виважено досліджуючи значення та обсяг функцій, покладених на військову частину в особливий період, колегія суддів погоджується із ґрунтовністю доводів апелянта про те, що введення на всій території України воєнного стану впливає на своєчасну реалізацію позивачем прав, передбачених ст.ст. 44, 122 КАС України.

Зазначені обставини є загальновідомими, а їх наявність не може свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Враховуючи викладене, помилкове обчислення перебігу процесуального строку звернення із позовом та неврахування наявності у позивача поважних причин, що вплинули на своєчасність звернення із позовом, виключає обґрунтованість висновку про наявність підстав для повернення позову без розгляду.

Оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв