Справа № 604/1068/22
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/1068/22
Провадження № 2-а/604/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до сержанта поліції Відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП Тернопільської області Вдов Інни Валеріївни (юридична адреса: смт. Підволочиськ, вул. Д. Галицького, 112, Тернопільський район Тернопільська область), Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області (юридична адреса: 46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР №619892 від 20 листопада 2022 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що вказаною постановою його було притягнуто до відповідальності за те, що 20 листопада 2022 року о 14 год 50 хв він, керував в смт. Підволочиськ по вул. Данила Галицького, 53, Тернопільського району, транспортним засобом ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , державний номерний знак якого був закритий сторонніми предметами, чим скоїв адмінправопорушення передбачене, ч. 6 ст. 121 КУпАП. Позивач вказує, що вважає себе невинуватим, постанову необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм КпАП України.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Позивач подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов підтримує.

Від представника відповідача - Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, до суду надійшов письмовий відзив на позов з запереченням проти позовних вимог, які, на думку відповідача, є безпідставними та необгрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін у письмовому провадженні.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАР №6194892 у справі про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2022 року винесеною інспектором ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вдов І.В., Кульбабу Тараса Ігоровича за порушення вимог п. 2.9. Правил дорожнього руху України (керування транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Cтаттею 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 5 розділу ІV цієї Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу вимог статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Згідно з статтею 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, з постанови серії ЕАР №6194892 від 20 истопада 2022 року, винесеної інспектором ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вдов І.В., вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України (керування транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м) та кваліфіковано його дії за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається із Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення 20.11.2022 року, ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку. В той час, коли відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака передбачена ст. 121-3 КУпАП.

Отже, інспектором в порушення норм КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зазначено неправильну кваліфікую дій ОСОБА_1 .

В свою чергу представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у зв`язку із його безпідставністю. Так, представник відповідача зазначає, що постанова винесена у електронній формі та поліцейський був позбавлений можливості самостійно впливати на кваліфікацію правопорушення, а електронною системою порушення позивача було кваліфіковано за «застарілими» нормами. Даний факт, на думку представника відповідача, носить технічних характер та жодним чином не спростовує факту скоєння правопорушення.

Втім, суд критично оцінює такі доводи представника відповідача. Так, як вбачається із змісту ст. 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, передачене частинами сьомою - дев`ятою статті 121 КУпАП, складається уповноваженими на те посадовими особами органів Національної поліції, а не електронною системою. Відтак, працівники поліції повинні були та могли перевірити правильність кваліфікації, що була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Більш того, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, надає поліцейським можливість скласти у письмовій формі постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції, Додаток 5 до Інструкції).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Однак, працівниками поліції дії позивача було кваліфіковано за статтею, що передбачає інше адміністративне правопорушення та адміністративне стягнення було накладено згідно санкції іншої статті. Тому суд вважає, що такі порушення суттєвими та не носять технічного характеру, а допущені з вини працівників поліції.

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач, відповідно до ст. 268 КУпАП, не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. З цього приводу слід зазначити, що як вбачається із долученого до відзиву на позов відеозапису, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції, всупереч ч. 4 ст. 256 КУпАП, не роз`яснювали ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відтак, позивач не міг скористати своїми правами, оскільки не був з ними ознайомлений.

Суд звертає увагу, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.11.2018 по справі №524/5536/17, від 17.07.2019 по справі №295/3099/17, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17, які в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Відповідач при винесені оспорюваної постанови невірно здійснив кваліфікацію правопорушення, внаслідок чого особу було притягнуто до адміністративної відповідальності за дії, які йому фактично не були інкриміновані.

Таким чином, наявність події та складу адміністративних правопорушень, зазначених в оспорюваній постанові, не підтверджено жодними доказами.

Згідно з п. 3 ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оспорюваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 72-77, 139, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 121, 245, 247, 280, 289 КУпАП,суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6194892 від 20 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути з ГУНП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Зобов`язати ГУК у Тернопільській області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , сплачену суму штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень згідно з квитанцією 0.0..1 від 28 листопада 2022 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України, з врахування особливостей, передбачених ч. 6 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідачі: сержант поліції Відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП Тернопільської області Вдов Інна Валеріївна, юридична адреса: смт. Підволочиськ, вул. Д. Галицького, 112, Тернопільський район Тернопільська область; Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, юридична адреса: 46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11, Тернопільська область, .

Суддя Г.Б. Сидорак