Справа № 620/7427/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/7427/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області (далі також - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 23.08.2022 № 64 у перерахунку пенсії по пенсійній справі № 86; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» та пунктами 10,12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», з урахуванням довідок від 09.08.2022 № 36 та № 37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, починаючи з 18.08.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 18.08.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про переведення на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу», проте рішенням ГУ ПФУ в Одеській області йому відмовлено за відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державний службовців. Вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення відповідного віку.

14.11.2022 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачами подано відзиви на позовну заяву, в яких позов не визнають, посилаючись на те, що у позивача відсутнє право на проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу», тому рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 23.08.2022 № 64 є правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що визнається відповідачами.

18.08.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та надав необхідні документи.

23.08.2022 ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення № 64, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії за відсутністю такого права. Так, у вказаному рішенні зазначено, що позивач не перебував на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723- XII та не має 20 років стажу на зазначених посадах. З наданих позивачем документів встановлено, що з 26.05.1996 ОСОБА_1 призначений інспектором митного посту Нові Яриловичі. З 14.02.1994 присвоєно персональне звання інспектора митної служби III рангу. З 10.04.1997 присвоєно персональне звання інспектора митної служби II рангу. З 30.04.2005 присвоєно спеціальне звання - радник митної служби III рангу. З 27.11.2006 присвоєно спеціальне звання -радник митної служби II рангу. 24.12.2021 звільнений з Північної митниці Держмитслужби. Однак періоди роботи посадових осіб органах державної служби на посадах, період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби. (а.с.10).

Вказане рішення направлено позивачу супровідним листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 25.08.2022 №2500-0205-8/28951 (а.с. 10 зворот).

Вважаючи протиправним вказане рішення, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що до стажу державної служби періоди роботи посадових осіб органах державної служби на посадах, період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Вказаний висновок суд вважає безпідставним, з огляду на таке.

За статтею 46 Закону № 889-VIII, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби (вказаний правовий висновок відображено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17).

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку № 283.

За змістом пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Як видно з трудової книжки позивача, наявної в матеріалах справи, останньому присвоєні персональні чи спеціальні звання, а саме: з 14.02.1994 присвоєно персональне звання інспектора митної служби III рангу; з 10.04.1997 присвоєно персональне звання інспектора митної служби II рангу; з 30.04.2005 присвоєно спеціальне звання - радник митної служби III рангу; з 27.11.2006 присвоєно спеціальне звання - радник митної служби II рангу, тому вказані періоди зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

При цьому суд враховує, що страховий стаж позивача становить понад 30 років, що підтверджується довідкою Чернігівської митниці від 09.08.2022 №36 (а.с.16).

За встановлених обставин, доводи відповідача щодо безпідставності зарахування до стажу роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби і, як наслідок, відмови у перерахунку пенсії, суд відхиляє.

Враховуючи викладені мотиви, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 23.08.2022 № 64 є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною третьої статті 45 Закону №1058 визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так, 18.08.2022 позивач подав заяву про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням його на інший вид пенсії та до заяви, з поміж-іншого, надав довідки Чернігівської митниці від 09.08.2022 № 36 та № 37 про складові заробітної плати, тому суд дійшов висновку, що відповідний перерахунок пенсії має бути проведений з 18.08.2022 та з урахуванням вказаних довідок про складові заробітної плати.

Щодо вимог зобов`язального характеру, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною третьої статті 245 КАС України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз наведеної норми доводить, що законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки. При цьому цей обов`язок має бути покладений на суб`єкта владних повноважень, який приймав рішення про відмову у призначенні ( перерахунку) пенсії.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана протиправною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Враховуючи, що судом визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 23.08.2022 № 64, то інших варіантів поведінки, окрім як прийняти протилежне рішення, відповідач не має.

Тому, з метою відновлення прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, позов слід задовольнити частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 23.08.2022 № 64, та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за віком, відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ, з 18.08.2022, з врахуванням до загального стажу державної служби періодів роботи посадових осіб в органах державної служби на посадах, період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, а також з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Чернігівською митницею від 09.08.2022 № 36 та № 37.

Щодо позовних вимог, заявлених до ГУ ПФУ в Чернігівській області, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки вказаним відповідачем рішень про відмову у призначенні пенсії позивачу, в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, не приймалось.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Що стосується стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається з квитанції від 07.09.2022, витрати на правничу допомогу складають 3000,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини третя статті 134 КАС України).

Приписами частин четвертої -шостої статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З матеріалів справи видно, що 30.08.2022 між позивачем та адвокатом Лопатко В.М. укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 30.08.2022, попередній розрахунок, квитанція від 07.09.2022 про сплату послуг на суму 3000,00 грн, ордер.

Отже, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 496,20 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, з ГУ ПФУ в Одеській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 496,20 та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.08.2022 № 64.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком, відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ, з 18.08.2022, з врахуванням до загального стажу державної служби періодів роботи посадових осіб в органах державної служби на посадах, період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, а також з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Чернігівською митницею від 09.08.2022 № 36 та № 37.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яноста шість грн 20 коп), витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн ( дві тисячі гривень) сплачені відповідно до квитанцій від 07.09.2022 та від 07.11.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012, .

Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2023 року.

Суддя І.І. Соломко