Справа № 480/6052/22
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2023 року Справа № 480/6052/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6052/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:
1) визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні основного розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 86% до 80% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку та у відмові у виплаті пенсії у максимальному розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;
2) зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру, виходячи з основного розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, з моменту відповідного перерахунку, а саме з 01.09.2021 року з урахуванням фактично проведених виплат;
3) зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та отриманою пенсією, з дати з якої починається виплата пенсії, а саме з 01.09.2021 року, з урахуванням 86% відповідних сум грошового забезпечення, без будь-яких обмежень максимального розміру пенсії та відстрочки по виплаті пенсійного забезпечення.
Свої вимоги мотивував тим, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач здійснив з 21.09.2021 перерахунок пенсії позивачу, внаслідок якого пенсія ОСОБА_1 виплачується виходячи з основного розміру 80% грошового забезпечення замість 86% (зменшено на 6%) та обмежується розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 16.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 16.09.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.13), однак, відзиву на позовну заяву до суду у встановленій в ухвалі строк надано не було.
При цьому, ухвалами суду від 16.09.2022, від 05.10.2022, від 13.10.2022 та від 20.10.2022 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, які на виконання вимог були надані ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.24-27).
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з позову та підтверджується протоколом про призначення пенсії від 01.01.2007, ОСОБА_1 з 1984р. було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-ХІІ) та з 01.01.2007 позивач перебував на обліку у відповідача (а.с.7). При цьому, розмір призначеної пенсії з а в и с л у г у р о к і в позивачу на момент її призначення відповідачем склав 86% суми грошового забезпечення, виходячи з вислуги 32 роки (а.с.7).
З 01.09.2021 ОСОБА_1 відповідачем було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ. При цьому, розмір пенсії позивачу як особі з інвалідністю 2 групи (а.с.4) згідно ст. 21 Закону №2262-ХІІ визначено у розмірі 80% суми грошового забезпечення. Зазначене підтверджується копією протоколу про призначення пенсії по інвалідності (а.с.26).
Позивач, не погодившись з тим, що відповідач здійснив перерахунок зі зменшенням розміру грошового забезпечення з 86% на 80%, а також обмежив розмір пенсії максимальним розміром, звертався до ГУ ПФУ в Сумській області з відповідними заявами, однак відповідач листами від 29.06.2022 та від 01.08.2022 повідомив позивача про те, що підстав для проведення перерахунку в 86% грошового забезпечення немає, оскільки ОСОБА_1 виплачується пенсія по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Щодо обмеження розміру пенсії при проведенні перерахунку на підставі оновленої довідки, відповідач повідомив позивача про те, що ч.7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинною, конституційною не визнавалася, а тому підлягає застосуванню (а.с.5-6).
Надаючи правову оцінку відносинам щодо визначення відповідачем розміру грошового забезпечення позивача в 80% при проведенні перерахунку з 01.09.2021, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обґрунтовуючи свою позицію відповідач у листі (а.с.6) посилається на те, що ОСОБА_1 виплачується пенсія по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи згідно із ст.21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (а.с.4), та з 21.09.2021 позивач переведений з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII (а.с.26). При цьому при переведенні на пенсію по інвалідності основний розмір пенсії позивача було зменшено з 86% до 80%.
Дійсно відповідно до п. "а" ч.1 ст. 21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку)
Однак, відповідачем не враховано, що згідно із ст. 23 вказаного Закону в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13).
У свою чергу відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII (в редакції чинній на час переведення позивача на пенсію по інвалідності), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Будь-якого обґрунтування не врахування вказаних вище ст.23 та п. «а» ст..13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII відповідач не наводить.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи (а.с.7) вислуга років позивача ще станом на момент призначення пенсії за вислугу років з 1984р. складала 32роки, а відтак суд визнає, що розмір пенсії позивача по інвалідності з 21.09.2021 мав бути визначений з урахуванням ст..23 та п. «а» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII, а саме :у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13) тобто у розмірі 86%, з яких 50% за вислугу 20 років та 36% (12*3) за кожний рік вислуги понад 20 років.
Таким чином суд доходить висновку, що під час проведення перерахунку пенсії позивача з 21.09.2021 відповідач, зменшивши основний розмір пенсії з 86% до 80% діяв не у відповідності до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII, такі його дії не відповідають критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку відносинам щодо обмеження відповідачем розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії з 21.09.2021, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.43 Закону №2262-XIІ (в редакції, яка діяла з 01.01.2008 до 01.10.2011, враховуючи зміни, внесені згідно із Законом України від 28.12.2007 N107-VI) максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 вказана норма, доповнена Законом України від 28.12.2007 N107-VI визнана неконституційною.
Проте з 01.10.2011 Законом України від 08.07.2011 N3668-VI (далі - Закон №3668-VI) частина 5 ст. 43 була викладена в новій редакції: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно змін, внесених Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ дана частина стала вважатись частиною 7.
При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України №15-рп/2000 від 14.12.2000 у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі №2262-XIІ.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року. Однак, буквальне розуміння змін внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб також не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20.12.2016 стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі, вбачається необхідним визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% до 80% відповідних сум грошового забезпечення та обмеженням максимального розміру пенсії позивача при проведенні перерахунку з 01.09.2021 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії позивачу з 01.09.2021, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії без відстрочки по виплаті пенсійного забезпечення, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Водночас, суд зауважує, що права позивача в частині здійснення йому виплати пенсії на виконання рішення суду у цій справі наразі не порушені, оскільки перерахунок пенсії не проведено, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.
Відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% до 80% відповідних сум грошового забезпечення та з обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку з 01.09.2021.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2021, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2023.

Суддя І.Г. Шевченко