Справа № 120/14082/21-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 120/14082/21-а

адміністративне провадження № К/990/37178/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Приватного підприємства (ПП) «Губницький завод будівельних матеріалів» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у справі №120/14082/21-а за адміністративним позовом ПП «Губницький завод будівельних матеріалів» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2022, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у задоволенні позову ПП «Губницький завод будівельних матеріалів» відмовлено.

27.12.2022 позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4 частини другої статті 330 КАС у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, позивач зазначив: 1) порушення судами першої та апеляційної інстанцій норми частини другої статті 9 КАС та неврахування при цьому висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми при визначенні меж судового розгляду та виходу судом за межі позовних вимог виключно з метою забезпечення захисту права особи, яка звернулася до суду; зміна предмету та підстав позову можлива за письмовою заявою позивача (серед постанов Верховного Суду, на які посилається ПП «Губницький завод будівельних матеріалів», - постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 (справа №800/341/17), від 12.11.2019 (справа №9901/21/19) та Верховного Суду від 13.02.2018 (справа №264/4263/16-ц); 2) неправильне застосування судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального права (за змістом касаційної скарги цей довід стосується застосування норм абзацу 11 статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, статей 1, 2 Закону України «Про рекламу». Застосування цих норм судами першої та апеляційної інстанцій, як стверджує позивач, суперечить висновкам Верховного Суду щодо їх застосування в постановах від 19.06.2018 (справа №826/14171/13-a), від 20.06.2018 (справа №826/3952/13-a), від 25.06.2018 (справа №826/20685/14), від 21.05.2019 (справа №826/11026/15).

Обґрунтовуючи довід про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норми частини другої статті 9 КАС, позивач зазначає, що суд самостійно визначив предмет позову, оскільки Підприємство оскаржувало податкові повідомлення-рішення від 22.06.2021, які не мають номеру, форми «Р» та форми «В4».

Суд першої інстанції, визначаючи предмет позову, встановив, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на підставі акта перевірки від 14.05.2021 стосовно позивача були прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.06.2021 № про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2021 року на 320 845,00 грн, а також від 22.06.2021 № про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 133 504,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 33 376,00 грн. За результатами адміністративного оскарження цих податкових повідомлень-рішень рішенням Державної податкової служби України від 16.09.2021 податкове повідомлення-рішення № було скасовано частково, у зв`язку з чим ГУ ДПС було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 № на суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість 133 504, 00 грн та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 350, 00 грн.

Суд зазначив, що позивачем при визначенні позовних вимог ці обставини не були враховані, позаяк податкове повідомлення-рішення від 29.09.2021 № є предметом спору в силу норми підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, тоді як підстави позову залишаються незмінними.

Посилаючись на інше застосування судами першої та апеляційної інстанцій норми частини другої статті 9 КАС, в порівнянні з вищезазначеними постановами Верховного Суду, позивач, однак не звернув увагу, що норми пункту 1 частини четвертої статті 328, абзацу 1 пункту 4 частини другої статті 330 КАС встановлюють обов`язкову умову щодо іншого застосування норм права Верховним Судом, як підстави касаційного оскарження, а саме: щоб таке застосування мало місце у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин у справі №120/14082/21-а та у справах, на висновки Верховного Суду в яких, як на приклад іншого застосування норми частини другої статті 9 КАС, посилається позивач у касаційній скарзі, не виявлено.

Позивач у касаційній скарзі не наводить доводів, що податкові повідомлення-рішення, яких стосується висновок суду в оскаржуваних судових рішеннях, є іншими (в контексті наслідків для податкового обліку позивача), ніж ті, які ним були зазначені у позовній заяві.

Що ж стосується висновку Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 (справа №826/14171/13-a), від 20.06.2018 (справа №826/3952/13-a), від 25.06.2018 (справа №826/20685/14), від 21.05.2019 (справа №826/11026/15), то підстав стверджувати, що вони зроблені у подібних правовідносинах із справою №120/14082/21-a також немає.

Суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, статті 1 Закону України «Про рекламу» та зробили висновок, що ГУ ДПС правомірно виключило з податкового обліку позивача суму податку на додану вартість, задекларовану за операціями з придбання рекламних послуг у ТОВ «Стар Пром Центр», оскільки факт надання послуг у судовому процесі, виходячи з наданих сторонами доказів, не встановлено. Суд також виснував про не підтвердження економічної доцільності (ділової мети) господарської операції з придбання послуг з розміщення реклами вартістю 2 726 092,80 грн з огляду на обсяги виробництва позивача (за період з 01.12.2019 по 28.02.2021 обсяги реалізації готової продукції (цегли) склали 273 тис. штук вартістю 855,2 тис. грн).

Доводи ПП «Губницький завод будівельних матеріалів» щодо іншого застосування судами першої та апеляційної інстанцій зазначених норм матеріального права, в порівнянні з вище вказаними постановами Верховного Суду, лежать не у площині правозастосування, а у площині встановлення обставин у справі щодо факту надання послуг.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ПП «Губницький завод будівельних матеріалів» підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Губницький завод будівельних матеріалів» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко