Справа № 520/7309/22
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 р. №520/7309/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (вул. Вілєсова, буд. 1,м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб у сумі 16 527 гривень.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області (, місцезнаходження: вулиця Вілєсова, 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93406) нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб у сумі 16 527 гривень.

3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, яка полягає в неналежному нарахуванні та не доплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення - доплати за службу в нічний час за період з 08.10.2019 по 16.02.2021 в сумі 369,74 гривень.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області (, місцезнаходження: вулиця Вілєсова, 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93406) здійснити донарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення - доплату за службу в нічний час за період з 08.10.2019 по 16.02.2021 369,74 гривень.

5. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 20 днів грудня 2020 року та січень, лютий 2021 року у сумі 16971,83 гривень.

6. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області (, місцезнаходження: вулиця Вілєсова, 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93406) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 20 днів грудня 2020 року та січень, лютий 2021 року у сумі 16971,83 гривень, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.

7. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та не виплату ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 44 Кодексу законів про працю України, вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у розмірі 35246,94 гривень.

8. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 44 Кодексу законів про працю України, вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у розмірі 35246,94 гривень.

9. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат за службу у нічний час, компенсації за невикористані 35 днів відпустки, додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 та одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 16.02.2021 року по день ухвалення рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на час звільнення позивачу не здійснено наступні нарахування та виплати: компенсації за невикористані 30 днів щорічної оплачуваної відпустки за 2020 рік та 5 днів за 2019 рік; у вигляді доплати за службу в нічний час за період за період з 08.10.2019 по 16.02.2021; грошової допомоги при звільненні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками" за грудень 2020 року та січень-лютий 2021 року.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав відзив на позов, та зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, доводи позивача та заперечення представника відповідача, суд встановив наступне.

3 копії трудової книжки вбачається, що з 08.10.2019 відповідно до наказу начальника ГУ Національної поліції в Луганській області № 960 о/с від 07.10.2019 ОСОБА_1 проходив службу в поліції.

16.02.2021 ОСОБА_1 звільнено зі служи в поліції відповідно до витягу з наказу наказом начальника ГУ Національної поліції в Луганській області № 81 о/с від 10.02.2021 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Стверджуючи, що відповідачем не в повному обсязі нараховувався та виплачувався заробіток, чим порушено його права, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав.

Щодо позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області, яка полягає в неналежному нарахуванні та не доплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення - доплати за службу в нічний час за період з 08.10.2019 по 16.02.2021 в сумі 369,74 гривень та зобов`яння Головного управління Національної поліції в Луганській області здійснити донарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення - доплату за службу в нічний час за період з 08.10.2019 по 16.02.2021 369,74 гривень, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивачем зазначено, що за період з 08.10.2019 по 16.02.2021 року він відпрацював службу у нічний час, водночас, станом на час звернення до суду вказаних виплат проведено було не у повному обсязі.

Відповідачем надано інформацію щодо несення служби у нічний час позивачем у період з 08.10.2019 по 16.02.2021 року.

Зазначено, що з 08.10.2019 по 11.06.2020 року позивач проходив початкову підготовку, даних за цей період не вказано. Також відповідно до інформації про несення служби у нічний час позивач здійснював службу у нічний час за вересень 2020 року - 54 години, жовтень 2020 року - 54 години, листопад 2020 року - 36 годин, грудень 2020 року - 30 годин, січень 2021 року - 18 годин, лютий 2021 року - 30 годин, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 31).

Тобто матеріали справи містять докази про несення позивачем служби у нічний час у період з вересня 2020 року по лютий 2021 року.

Позивач зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Луганській області не доплачено позивачу за службу в нічний час в наступному розмірі: за вересень 2020 - 343,64 грн, фактично виплачено 257,73 грн, не доплачено - 85,91 грн; -за жовтень 2020 - 362,12 грн, фактично виплачено 271,62 грн, не доплачено - 90,50 грн; за листопад 2020 - 240,07 грн, фактично виплачено 180,00 грн, не доплачено - 60,07 грн; За грудень 2020 - 193,06 грн, фактично виплачено 144,83 грн, не доплачено - 48,23 грн; за січень 2021 - 132,66 грн, фактично виплачено 100,13 грн, не доплачено - 32,53 грн; за лютий 2021 - 210,00 грн, фактично виплачено 157,50 грн, не доплачено - 52,50 гривень.

Тобто позивач зазначає, що відповідачем здійснено доплати не за фактичні 8 годин служби в нічний час, а лише за 6 годин, даний факт підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі Постанова), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку Поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що за несення служби в нічний час виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Тобто, відповідна виплата проводиться саме за кожну годину служби поліцейським у нічний час.

При цьому, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції, а облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 нарахована та виплачена доплата за роботу в нічний час за період проходження служби в ГУНП в Луганській області за вересень 2020 року - лютий 2021 року: вересень 2020 (54 години) в сумі 257,73 грн., жовтень 2020 року (54 години) в сумі 271,62 грн., за листопад 2020 року (36 годин) у сумі 180,00 грн., грудень 2020 року (30 годин) у сумі 144,83 грн., січень 2021 року (18 годин) у сумі 100,13 грн., лютий 2021 року (30 годин) у сумі 157,50 грн., що, в свою чергу, відповідає вимогам пункту 11 розділу ІІ Порядку № 260.

Інших довідок обліку несення служби в нічний час за формою, визначеною у додатку до Порядку № 260 сторонами не надано.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення компенсації (грошового забезпечення) за службу у нічний час за період з вересня 2020 року - лютий 2021 року.

Щодо частини позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 20 днів грудня 2020 року та січень, лютий 2021 року у сумі 16971,83 гривень та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 20 днів грудня 2020 року та січень, лютий 2021 року у сумі 16971,83 гривень, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12 березня 2020 року на усій території України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №342 "Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Пунктом 2 наведеної вище постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

За приписами п.п.2-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі по тексту - Порядок №485).

Відповідно до п.1 Порядку №485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами: "Здійснення доплати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками";

Пунктом 2 Порядку №485 передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення, в тому числі поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови №375 МВС видано наказ від 03 червня 2020 року №431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину", яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Відповідно до переліку підрозділів ГУНП в Харківській області, які забезпечують життєдіяльність населення, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, затвердженого наказом ГУНП в області від 12.11.2020 № 2165 підрозділом, який залучається в окремих випадках (за окремими наказами, дорученнями, планами) є Слідче управління.

Згідно довідки ВП № 4 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганський області № 12281/111/56-2022 від 14.09.2022 документи, що підтверджують або спростовують факти залучення позивача до несення служби в умовах спричиненої коронавіусом SARS-CoV-2 відсутні у зв`язку з пошкодженням адміністративної будівлі Відділу поліції.

Також згідно розрахункових листів наданих позивачем, останньому була нарахована та виплачена додаткова винагорода пропорційна часу несення служби в умовах спричинених коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Луганській області протиправно ненараховано та не виплачено ОСОБА_1 на день звільнення всі належні виплати у вигляді додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 10 грудня 2021 року по 16 лютого 2021 року у сумі 16 971,83 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, а саме заборгованість за грудень 2020 року складає - 5 114,36 гри (за грудень 2020 нараховано 7 549,77 грн (38,55 % від грошового забезпечення за грудень 2020 -19 584,52 грн) виплачено лише за 10 днів у сумі 2 435,41 грн, що підтверджується розрахунковим листом за грудень 2020 року); за січень 2021 року - 7 067,41 грн (38,55 % від грошового забезпечення за січень 2021 року - 18 333,11 грн); за 16 днів лютого 2021 року - 4 790,06 гри (38,55 % від грошового забезпечення за 16 днів лютого 2021 року - 12 425,59 грн).

Відповідно до інформації про несення служби згідно книг нарядів вбачається, що позивач у грудні 2020 року відпрацював 11 днів, однак з розрахункового листа позивача вбачається, що позивачу виплачено лише за 10 днів грудня 2020 року додаткову винагороду за несення служби в умовах спричинених коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до інформації про несення служби згідно книг нарядів вбачається, що у січні 2021 року позивач відпрацював 7 днів, у лютому 2021 року позивач відпрацював 11 днів.

Однак відповідно до розрахункового листа позивача вбачається, що за січень 2021 року та за лютий 2021 року, позивачу взагалі не виплачено додаткову винагороду за несення служби в умовах спричинених коронавірусом SARS-CoV-2.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 року у сумі 16971,83 грн., то суд зазначає, що здійснення перерахунку та обчислення сум додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 року відноситься до виключних (дискреційних) повноважень відповідача, такий розрахунок відповідачем ще не проводився у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе повноваження відповідача при здійсненні обрахунку належних позивачу сум додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 року, а тому вказана частина вимог не підлягає задоволенню.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 1 день грудня 2020 року та січень-лютий 2021 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову доплату за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 1 день грудня 2020 року та січень-лютий 2021 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб у сумі 16 527 гривень та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб у сумі 16 527 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно з статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19.

Судом, з матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки Сєвєродонецького РУН ГУНП в Луганській області №15342/III/56-2021 від 19.05.2021 залишок щорічної основної відпустки за 2019 рік складає 5 діб (з урахуванням фактично відпрацьованого часу з 08.10.2019 по 31.12.2019), за 2020 рік - 30 діб. За 2021 рік відповідно до наказу ГУНП №81 o/c від 10.02.2021 ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 16.02.2021 року з виплатою компенсації за невикористану у 2021 році відпустку в кількості 04 діб.

Суд зауважує, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати компенсації чи надання позивачу вищевказаних днів невикористаної щорічної основної відпустки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб є протиправною.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб у сумі 16 527 гривень, то суд зазначає, що здійснення перерахунку та обчислення сум щорічної основної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб відноситься до виключних (дискреційних) повноважень відповідача, такий розрахунок відповідачем ще не проводився у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе повноваження відповідача при здійсненні обрахунку належних позивачу сум щорічної основної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб, а тому вказана частина вимог не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного суд вважає, що для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб.

Щодо позовної вимоги визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та не виплату ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 44 Кодексу законів про працю України, вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у розмірі 35246,94 гривень та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 44 Кодексу законів про працю України, вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у розмірі 35246,94 гривень, суд зазначає наступне.

Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до матеріалів справи, а саме витягу з наказу ГУНП в Луганській області № 81 о/с від 10.02.2022 вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні: 01 рік 04 місяці 08 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 00 років 10 місяців 00 днів. Тобто, у позивача відсутнє право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за відсутністю календарної вислуги 10 років і більше.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат за службу у нічний час, компенсації за невикористані 35 днів відпустки, додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 та одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 16.02.2021 року по день ухвалення рішення судом, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В даному випадку має місце спір про право на належні звільненому працівнику суми, а саме право позивача на отримання вихідної допомоги.

При цьому, частиною 2 статті 117 Кодексу законів про працю України покладено обов`язок на роботодавця сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Вказані висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.

У постанові Верховного Суду від 12.08.2020 в адміністративній справі №400/3151/19 викладено висновок, згідно з яким лише після проведення фактичного розрахунку (виплати всіх сум, що належать звільненому працівникові) починається перебіг строку, визначеного частиною першої статті 233 КЗпП України.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №810/451/17 зазначено, що за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Виходячи із системного тлумачення положень статей 116, 117 КЗпП України, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в справі №4-рп/2012, а також правові позиції Великої Палати Верховного Суду, наведені вище, можна дійти висновку, що з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 КЗпП України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові) (висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12.08.2020 в справі №400/3151/19).

Відтак, лише на момент припинення вказаного правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог. При цьому, для того щоб права працівника на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні вважалися порушеними закінченим складом правопорушення, суду необхідно встановити такі юридично значимі обставини як: 1) невиплата належних працівнику при звільненні сум; 2) проведення із ним остаточного розрахунку.

Факт проведення остаточного розрахунку дасть можливість для встановлення обсягу порушених прав.

В даній справі повного розрахунку з позивачем на теперішній час не проведено, про що позивач самостійно зазначає у позовній заяві.

Суд зазначає, що лише після проведення повного розрахунку та не виплати при цьому відповідної компенсації, можливо розглядати питання про наявність/відсутність підстав для її нарахування та виплати.

Підставою для виплати середнього заробітку за час затримки компенсації за невикористані 35 днів відпустки, додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 буде рішення у даній справі, яким встановлено право позивача на отримання вихідної допомоги.

Отже, право позивача в цій частині не є порушеним, а позовні вимоги є передчасними.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (вул. Вілєсова, буд. 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область,93400, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 1 день грудня 2020 року та січень-лютий 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову доплату за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за 1 день грудня 2020 року та січень-лютий 2021 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік у кількості 5 діб та за 2020 рік у кількості 30 діб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 16.01.2023 року.

Суддя Бідонько А.В.