Справа № 640/20733/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, в якому просило суд скасувати постанову від 20 серпня 2020 року № 72.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність оскаржуваної постанови від 20 серпня 2020 року № 72, з огляду на те, що, з метою туристичного обслуговування третьої особи, позивачем було вжито альтернативні заходи без покладання додаткових витрат на третю особу (туриста) та останньою отримано туристичні послуги у запланований період. При цьому, позивач зазначив про те, що під час відпочинку третя особа не повідомляла про бажання перервати відпочинок достроково. Крім того, при визначенні суми штрафу, відповідачем не було враховано, що до вартості туристичних послуг для визначення штрафу відповідачем включено вартість чартерних квитків, групового трансферу, медичного страхування, не зважаючи на те, що такі послуги були надані позивачем у належний спосіб, а фактично, мала місце лише зміна заброньованого готелю.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 р. у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 16.01.2023.

13.12.2022, під № 55622 до суду від Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі звернення третьої особи ОСОБА_1 , відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел».

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 23 липня 2020 року № 3948, наказано здійснити позаплановий захід (перевірку) Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» у термін з 27 липня 2020 року по 07 серпня 2020 року щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань, викладених у зверненні третьої особи.

Актом від 06 серпня 2020 року № 3948-1, встановлено, що споживача (третю особу) у період з 22 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року було розміщено у готелі, що не відповідав замовленим характеристикам на суму 35360,0 грн.

Листом до акту від 06 серпня 2020 року № 3948-1, позивача повідомлено про розгляд справи про накладення стягнення 20 серпня 2020 року о 15:26 годин.

Постановою від 20 серпня 2020 року № 72 за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про надання послуги, на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовано до позивача штраф у розмірі 35360,0 грн.

Незгода позивача із вказаною вище постановою зумовила звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що 18 вересня 2019 року позивачем оформлено третій особі ваучер на проживання в готелі Campus Hill Hotei 5* з 22 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, однак споживача (третю особу) з 22 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року розміщено в готелі Club Sunny World 4*, який не відповідає замовленим характеристикам. Під час розгляду даного спору встановлено, що позивачем третю особу розміщено у готелі, який не відповідав замовленим характеристикам, чим порушено частину 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та частину 3 статті 19-1 Закону України «Про туризм», тож, висновки акта перевірки знайшли своє підтвердження.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, фактично мала місце лише зміна заброньованого готелю, інші послуги були надані третій особі належним чином, при цьому, вини у виникненні «овербукінгу» з боку позивача немає, при цьому, позивачем було вжито всіх належних заходів для надання третій особі туристичних послуг.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (надалі по тексту також - Закон № 877-V, та в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За частиною 1 статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів передбачено Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон №1023-XII).

Відповідно до норм частини 3 статті 5 Закону № 1023-XII, захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

За змістом абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону № 877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до приписів пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що, на підставі звернення третьої особи, відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів, на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел». За результатом проведеної перевірки, відповідачем було складено акт від 06 серпня 2020 року № 3948-1, яким зафіксовано, що споживача (третю особу) у період з 22 вересня 2019 року по 2 жовтня 2019 року було розміщено у готелі, що не відповідав замовленим характеристикам на суму 35 360,0 грн.

Так, 18 вересня 2019 року позивачем оформлено третій особі ваучер на проживання в готелі Campus Hill Hotei 5* з 22 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, однак споживача (третю особу) з 22 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року розміщено в готелі Club Sunny World 4*, який не відповідає замовленим характеристикам.

Законом України «Про туризм» визначено загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму, Закон спрямований на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей. Він встановлює засади раціонального використання туристичних ресурсів та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Згідно норм частини 15 статті 20 Закону України «Про туризм», якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до положень статті 19-1 Закону України «Про туризм», будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування.

Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про: місце надання туристичних послуг, програму туристичного обслуговування; характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорію; характеристику готелів та інших об`єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування під час туристичної подорожі; мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше ніж за три дні до початку туристичної подорожі; ціну туристичних послуг.

Туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

До укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про: основні вимоги до оформлення в`їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в`їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення; медичні застереження стосовно здійснення туристичної подорожі, зокрема протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і вік туристів, а також умови безпеки туристів у країні (місці) тимчасового перебування; туроператора (турагента), його місцезнаходження, поштові реквізити, контактний телефон, наявність ліцензії на провадження туристичної діяльності та інші відомості відповідно до законодавства про захист прав споживачів; керівника групи та засоби зв`язку з ним у разі здійснення туристичної подорожі за кордон чи перебування за кордоном неповнолітньої та/або малолітньої особи з метою встановлення законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи прямого зв`язку з нею; час та місце проміжних зупинок і транспортних сполучень та категорію місця, яке споживач займатиме в певному виді транспортного засобу; види і тематику екскурсійного обслуговування, порядок здійснення зустрічей і проводів, супроводу туристів; стан навколишнього природного середовища, санітарного та епідеміологічного благополуччя; назву, адресу та контактний телефон представництв туроператора або організації (організацій), уповноваженої туроператором на прийняття скарг і претензій туристів, а також адреси і телефони дипломатичних установ України у країні (місці) тимчасового перебування або місцевих служб, до яких можна звернутися у разі виникнення труднощів під час туристичної подорожі; порядок забезпечення туроператором обов`язкового та/або добровільного страхування туристів, розмір, порядок і умови виплати страхового відшкодування, а також можливість та умови добровільного страхування витрат, пов`язаних з розірванням договору на туристичне обслуговування за ініціативою туриста, страхування майна; розмір фінансового забезпечення туроператора (турагента) на випадок його неплатоспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення.

Відповідно до приписів частини 7 статті 20 Закону України «Про туризм», кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; домовленості сторін.

Згідно змісту частин 12, 14 статті 20 Закону України «Про туризм», саме туроператор, як сторона за договором несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Тож, з наведеного слідує, що, у разі встановлення фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що факт розміщення третьої особи у період з 22 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року в готелі Club Sunny World 4*, замість готелю Campus Hill Hotei 5*, на який третій особі видано 18 вересня 2019 року ваучер не заперечується позивачем.

Так, третя особа та відповідач вказують, що про скасування бронювання в готелі Campus Hill Hotei 5* позивача було повідомлено 18 вересня 2019 року, проте до моменту вильоту 22 вересня 2019 року позивач третю особу не повідомив про відміну бронювання замовленого готелю.

Факт повідомлення про відміну бронювання готелю Campus Hill Hotei 5* до 22 вересня 2019 року (день прибуття на відпочинок третьої особи) не спростовано позивачем.

Варто врахувати, що важливим для правильного вирішення спору є те, що туроператор не повідомив гр. ОСОБА_1 про скасування бронювання у готелі Campus Hill 5*, про що був повідомлений 18.09.2019р., чим позбавив її можливості своєчасно скористатись правом передбаченим ч.2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Як зазначалось в зверненні гр. ОСОБА_1 , представник фірми CORAL TREVEL та консультант гарячої лінії весь час наполягали, що у неділю питання з поселенням гр. ОСОБА_1 та членів її сім`ї ніхто не вирішить, а тому, їм необхідно хоча б одну ніч переночувати у готелі CLUB SUNNY WORLD 4*, а в понеділок, 23.09.2019 р., їх переселять в готель відповідного класу, а пропозицій, щодо надання ОСОБА_1 без додаткової оплати еквівалентного транспорту для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке б вона погодилась, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін від вказаних осіб не надходило.

Наданий туроператором, як альтернатива, готель CLUB SUNNY WORLD 4* замість замовленого та оплаченого готелю Campus Hill 5*, не може вважатись альтернативним варіантом, так як права вибору готелю, в якому туристів могли поселити, туроператор туристам не надав, а натомість, поставив їх перед фактом проживання у готелі CLUB SUNNY WORLD 4* без можливості розгляду інших варіантів поселення. Готель CLUB SUNNY WORLD 4* за класом є нижчим, ніж готель Campus Hill 5*. Будь яких доказів про вжиття альтернативних заходів туроператором (його представниками) без покладення додаткових витрат на туриста позивачем не надано, а отже, позивач не вжив заходів, передбачених ч.п ст.20 Закону України «Про туризм».

Щодо посилань на надання альтернативного вибору, колегія суддів зазначає, що за змістом ст. 20 Закону України «Про туризм», якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, якщо 22.09.2019 року туроператор був не в змозі надати туристичний продукт, то він зобов`язаний був вживати альтернативні заходи саме 22.09.2019, продовження туристичного обслуговування повинно бути саме з 22.09.2019, а не пропонувати заселення туристів у готелі з 29.09.2019 чи 28.09.2019 з доплатою. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що туроператором було запропоновано позивачам альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, тобто 22.09.2019 забезпечити їх проживання в готелі, який відноситься до однієї категорії 5-х зіркових та знаходяться в одній місцевості. Крім того, з матеріалів справи не вбачається підтвердження того, що туроператор надавав туристам декілька альтернативних варіантів на вибір.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 зі своєю сім`єю, знаходячись в іншій державі, не могла відмовитись від запропонованого готелю 4-х зіркового, оскільки, не мали іншого місця проживання у Туреччині на період тривалості оплаченої туристичної подорожі, тобто, з 22.09.2019 р. до дати зворотнього авіарейсу - 04.10.2019 р. до України. Будь-яких дій зі сторони позивача для врегулювання конфлікту, шляхом надання споживачам варіантів проживання, який би влаштував останніх, не вчинено. При цьому, туристів було поставлено перед фактом зміни готелю, а не перед вибором альтернативних варіантів без покладення додаткових витрат.

Посилання апелянта на право передчасного повернення до України, є правом туриста, проте, очевидно, що не задовольняє його потреб у відпочинку.

З огляду на те, що позивача розміщено у готелі нижчої категорії, ніж готель заброньований третьою особою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неналежне виконання позивачем умов договору, укладеного з третьою особою.

При цьому, слід врахувати, що посилання апелянта на факт настання «овербукінгу» та вчинення позивачем всіх можливих заходів для належного виконання умов договору на туристичне обслуговування, на переконання колегії суддів, є необґрунтованим, позак, надання з цих підстав третій особі альтернативного варіанту поселення у готелі, нижчому за класом, не є дотриманням істотних умов договору туристичного обслуговування в частині категорії/класу готелю та умов поселення, при цьому, що позивачем не доведено, що ним вчинялись заходи для надання третій особі варіанту обрати готель аналогічної категорії/класу з ідентичними пропозиціями організації харчування/побуту/дозвілля, на противагу чому, третя особа наголошувала на протилежному, з огляду на що, є обґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини 3 статті 19-1 Закону України «Про туризм».

У частині посилань апелянта на неправильне встановлення розміру штрафу, визначеного оскаржуваною постановою, колегія суддів враховує, що предметом договору, є саме комплекс туристичних послуг (пакет), який загалом забезпечує надання туристу якісного відпочинку, який є нерозривним, при цьому, комплекс туристичних послуг вартістю 35360,0 грн включає в себе: вартість чартерних квитків 13391,04 грн, вартість групового трансферу 346,32 грн, вартість медичного страхування на період туру 359,74 грн, вартість проживання у заброньованому готелі 18124,08 грн., при цьому, позивач вказував на те, що послуги з перевезення, трансферу та медичного страхування надані ним в повній мірі, отже, штрафні санкції мають бути розраховані виходячи з вартості проживання 18124,08 грн., проте, апелянтом не враховано поняття визначення туристичного продукту - комплексу туристичних послуг, що поєднує не менш ніж дві послуги, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення, є обґрунтованим накладення на позивача штрафу у сумі вартості комплексу наданих третій особі туристичних послуг.

Тож, доводи позовної заяви є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У цілому, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко