Справа № 337/2796/22(2-а/337/29/2022)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2023 року м. Дніпросправа № 337/2796/22(2-а/337/29/2022)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 202 року (суддя Гнатик Г.Є.) в справі № 337/2796/22 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до управління патрульної поліції в Хмельницькій області (далі УПП), Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) про скасування постанови серії ЕАР № 5896019 в справі про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2022 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Рішенням Хортицького районного суду від 22 листопада 2022 року позов задоволено частково, скасовано постанову серії ЕАР № 5796019 від 24 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді накладання штрафу у розмірі 340 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області судовий збір у розмірі 496,20 грн.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не врахована викладена у відзиві на позовну заяву позиція ДПП стосовно наявності прогалин в законодавстві, яка полягає у наступному.

Відповідно до статті 222 КУпАП в редакції, чинній на час вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на органи Національної поліції покладено повноваження із розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122 КУпАП. Частину четверту статті 122 КУпАП виключено з підвідомчості органів Національної поліції, але не віднесено до підвідомчості будь-якого органу чи посадової особи.

Враховуючи цю прогалину в законодавстві, дотримуючись принципу законності, інспектором винесено постанову саме за частиною першою статті 122 КУпАП, диспозиція якої охоплює діяння, вчинене позивачем, а притягнення позивача до відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП, свідчило б про перевищення інспектором повноважень

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 24 серпня 2022 року винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

У постанові зазначено, що 24 серпня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по Хмельницькій дорозі м-30, 216 км, перевищив встановлене обмеження швидкості руху та рухався зі швидкістю 113 км/год, що перевищує дозволену швидкість у населеному пункті, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

В постанові, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 перевищив швидкість руху автомобілем на 63 км/год,

Суд першої інстанції вважав, що оскільки позивачем перевищено швидкість руху на 63 км/годину, що є правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 122 КУпАП, то в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. винесена не за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ця постанова має бути скасована.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки звертаючись з даним позовом до суду, позивач не зазначив не тільки суму понесених витрат, а не надав і доказів в частині понесення витрат на правничу допомогу.

Саме ці обставини слугували підставою для часткового задоволення позову.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що 24 серпня 2022 року інспектором патрульної поліції УПП в Хмельницькій області прийнято постанову серії ЕАР №5796019 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, яким накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

За змістом постанови водій ОСОБА_1 24 серпня 2022 року о 10 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «AUDI Q7», номерний знак НОМЕР_1 , на 216 км автодороги М-30 «Стрий Ізварине» у населеному пункті с. Війтівці, рухався зі швидкістю 113 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год в населеному пункті, перевищуючи встановлені обмеження швидкості руху на 63 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Швидкість вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam II (серійний номер 008383).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5796019 ОСОБА_1 допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 63 км/год, адже транспортний засіб під управлянням позивача рухався зі швидкістю 113 км/год в межах населеного пункту, де дозволено рух транспортних засобів із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно, дії позивача, які вірно вказав суд першої інстанції, мають бути кваліфіковані як перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, а адміністративна відповідальність за це правопорушення передбачена саме частиною четвертою статті 122 КУпАП, а не частиною першою статті 122 цього кодексу.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, викладена в оскарженій позивачем постанові, не відповідає диспозиції частини першої статті 122 КУпАП.

У статті 9 КУпАП законодавцем надано поняття адміністративного правопорушення, відповідно до якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У зв`язку з відсутністю в постанові серії ЕАР №5796019 об`єктивної сторони складу адміністративного порушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність постанови серії ЕАР №5796019.

Доводи апелянта, які зводяться на того, що через прогалину в законодавстві (виключення частини четвертої статті 122 КУпАП з підвідомчості органів Національної поліції та не віднесення до підвідомчості будь-якого органу чи посадової особи) дії позивача охоплюються диспозицією частини першої статті 122 КАС України, тому на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення, суд відхиляє, позаяк будь-яка прогалина в законодавстві не може впливати на обсяг прав та обов`язків особи, тим більш, покладати на особу додаткові зобов`язання.

Суд звертає увагу, що неправильна юридична кваліфікація дій позивача обумовлена саме тим, що інспектор патрульної поліції не мав повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 122 КАС України, тобто фактично дії позивача кваліфіковані за частиною першою статті 122 КУпАП за відсутності в його діях цього складу правопорушення з метою у будь-якому разі притягнути особу до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 202 року в справі № 337/2796/22 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 202 року (суддя Гнатик Г.Є.) в справі № 337/2796/22 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16 січня 2023 року та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 січня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко