Справа № 640/7537/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7537/21 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» (далі також - позивач, ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 05.11.2020 №UA100300/2020/000169/2.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю рішення про коригування митної вартості товарів від 05.11.2020 №UA100300/2020/000169/2, як такого, що прийнято Київською міською митницею Держмитслужби на підставі хибних висновків щодо не підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товарів, що ввозилися на територію України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 05.11.2020 №UA100300/2020/000169/2.

У поданій апеляційній скарзі Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Також апелянт за змістом апеляційної скарги просить замінити відповідача у справі Київську митницю Держмитслужби її правонаступником - Київською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною першою статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» вирішено реорганізувати територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби, в тому числі і Київську митницю Держмитслужби.

Пунктом 2 цієї постанови установлено, що територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 №460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби.

Положенням про Київську митницю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 №489 передбачено, що Митниця з метою виконання повноважень делегованих Держмитслужбою, представляє свої інтереси та інтереси Держмитслужби в усіх без виключення судах (місцевих (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); апеляційних (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); Верховному Суді (Великій Палаті Верховного Суду, Касаційному адміністративному суді, Касаційному господарському суді, Касаційному цивільному суді, Касаційному кримінальному суді), з усіма відповідними правами та обов`язками наданими законодавством для учасників судового процесу.

На даний час до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про утворення філії (іншого відокремленого підрозділу) Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП: 43997555).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав заміни відповідача у справі, а саме, Київської митниці Держмитслужби, її правонаступником - Київською митницею як відокремленим підрозділом Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А, код ЄДРПОУ ВП: 43997555).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби (далі також - відповідач) не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.12.2019 між Matrize Handels-GmbH (продавець) та ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» (покупець) укладений зовнішньоекономічний договір (контракт) №CHN-MIU/137/011219, відповідно до пункту 1.1 якого продавець продав, а покупець придбав на умовах FOB NINGBO Шанхай товари - інструменти, найменування, кількість, ціна та вартість яких зазначені в Інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту.

05.11.2020 з метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на виконання умов контракту від 01.12.2019 №CHN-MIU/137/011219, позивач до відповідача подав митну декларацію №UA100300/2020/423177, згідно з якою задекларовано імпорт товарів по 29 позиціях із визначенням митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №UA100300/2020/423177 декларантом додані наступні документи (графа 44 МД): пакувальний лист від 14.09.2020, рахунок -фактуру (інвойс) від 14.09.2020 №20-0813-К137; коносамент від 22.09.2020 №4359-0177-009.023, автотранспортну накладну від 04.11.2020 №449092, сертифікат про проходження товару форми А від 09.10.2020 №G30120; документ що підтверджує вартість перевезення товару від 05.11.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 14.09.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується від 01.12.2019 №CHN-MIU/137/011219; договір про надання послуг митного брокера від 15.05.2018 №150518/Д; договір (контракт) про перевезення від 01.07.2018 КН 108FS.

05.11.2020 Київською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів UA100300/2020/000169/2, згідно з яким митну вартість імпортованих товарів за позиціями № 5/1, 12/1, 16/1, 18/1, 20/1, 23/1, 24/1, 25/1 визначено за резервним методом. Внаслідок збільшення митної вартості вказаних товарів сума митних платежів, яка підлягає сплаті збільшилась: за платежем «мито» на 29 362,15 грн, за платежем «податок на додану вартість» - на 68 168,16 грн.

В якості підстав для коригування митної вартості товару (графа 33 рішення від 05.11.2020 №UA100300/2020/000169/2) відповідач зазначив, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: в наданій позивачем довідці про розмір транспортних витрат зазначено лише розмір морського фрахту, без переліку додаткових витрат, які понесені під час транспортування та які можуть включатися до митної вартості товару; позивачем не надано заявку на перевезення, оформлення якої передбачено пунктом 1.5 договору про перевезення; не надано рахунку із зазначенням вартості послуг перевезення; не надано додаткових угод до договору перевезення на підтвердження додаткових витрат експедитора; не надано доказів на підтвердження взаємозв`язку між ТОВ «Транспортна Компанія «АВТО АССЕДО» (перевізник згідно з міжнародною автомобільною накладною CMR), ТОВ «Контейнерні перевезення» (замовник перевезення по території України) та ДП «Кюне і Нагель» (експедитором); не надано доказів на підтвердження розміру витрат із страхування; зазначено, що наданий прайс-лист не містить контактної інформації із фірмою-продавцем.

Вказуючи на протиправність рішення про коригування митної вартості товару від 05.11.2020 №UA100300/2020/000169/2, ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення про коригування митної вартості товару, як такого, що прийнято на підставі хибних висновків щодо непідтверження декларантом обґрунтованості визначення митної вартості товару за основним методом. Судом першої інстанції зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах не довів наявності у нього обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товарів та причин, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору. Зауважено, що матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом документів, що містять розбіжності, в яких наявні ознаки підробки або які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Апеляційна скарга Київської митниці мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянтом наголошено, що заявлена позивачем митна вартість імпортованого товару не базувалась на об`єктивних даних, що підтверджувались б документально та піддавались обчисленню, що зумовило прийняття контролюючим органом рішення про визначення митної вартості за резервним методом.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 57 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Наведені положення також кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України встановлено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11 вересня 2015 року № 689.

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналізуючи доводи митного органу щодо непідтвердження наданими декларантом документами розміру понесених транспортних витрат як складової митної вартості, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Позиція митного органу щодо непідтвердження транспортних витрат ґрунтується на тому, що в наданій позивачем довідці про розмір транспортних витрат зазначено лише розмір морського фрахту, без переліку додаткових витрат, які понесені під час транспортування та які можуть включатися до митної вартості товару; позивачем не надано заявку на перевезення, оформлення якої передбачено пунктом 1.5 договору про перевезення; не надано рахунку із зазначенням вартості послуг перевезення; не надано додаткових угод до договору перевезення на підтвердження додаткових витрат експедитора; не надано доказів на підтвердження взаємозв`язку між ТОВ «Транспортна Компанія «АВТО АССЕДО» (перевізник згідно з міжнародною автомобільною накладною CMR), ТОВ «Контейнерні перевезення» (замовник перевезення по території України) та ДП «Кюне і Нагель» (експедитором).

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із зазначеними доводами митного органу, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС): коносамент (Bill of Ladins): накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Відповідно до Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати, зокрема, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

На підтвердження розміру понесених транспортних витрат декларантом надано: коносамент (Bill of Lading) № 4359-0177-009.023, договір від 01.07.2018 №КН108 FS про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів, укладений між ДП «Кюне і Нагель» та позивачем, рахунок-фактуру від 05.11.2020 №12024231 та довідку про вартість транспортно-експедиційних послуг від 05.11.2020, видану ДП «Кюне і Нагель», згідно з якою витрати на перевезення склали 58 713,23 грн.

Згідно з пунктом 1.1 договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01.07.2018 №КН108 FS виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок замовника надати транспортно-експедиторській послуги з організації перевезення вантажів морським та автомобільним/залізничним транспортом, що є частиною морського перевезення, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

Відповідно до пункту 3.1 договору від 01.07.2018 №КН108 FS вартість послуг зазначається в рахунку виконавця.

Пунктом 3.10 договору від 01.07.2018 №КН108 FS встановлено, що у випадку виникнення додаткових витрат, пов`язаних із транспортно-експедиційним обслуговуванням, що виникла внаслідок неналежного виконання замовником своїх зобов`язань, останній зобов`язується оплатити їх виконавцю протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку, за умови надання виконавцем документів, що підтверджують ці витрати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з рахунком-фактурою від 05.11.2020 №12024231 та довідкою про вартість транспортно-експедиційних послуг вартість наданих ДП «Кюне і Нагель» послуг з морського фрахту складає 58 713,23 грн.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що поняття «морський фрахт», яке в торговому мореплаванні розглядається як обумовлена договором або законом плата за перевезення вантажу морем або надання судна у користування, є загальним поняттям та може включати в себе плату, у тому числі, і за супутні послуги, необхідні для організації таких перевезень.

Митним органом не зазначено будь-яких підстав вважати, що експедитором під час виконання зобов`язань за договором від 01.07.2018 №КН108 FS надавалися інші послуги, зміст яких не охоплюється поняттям «морський фрахт», але які становили предмет договору від 01.07.2018 №КН108 FS.

Згідно з поясненнями позивача експедитор під час виконання зобов`язань за договором від 01.07.2018 №КН108 FS будь-яких рахунків на оплату додаткових послуг або витрат не виставляв.

Доводи митного органу щодо ненадання позивачем рахунку на підтвердження розміру понесених транспортних витрат спростовуються матеріалами справи, а саме: рахунком-фактурою від 05.11.2020 №12024231, яка надавалась митному органу під час митного оформлення.

У свою чергу, заявка на перевезення вантажу, на необхідності надання якої наполягає відповідач, не є товарно-транспортним документом, який підтверджує факт перевезення вантажу, або ж розмір транспортних витрат, у зв`язку з чим її наявність чи відсутність не є визначальною для підтвердження розміру такої складової митної вартості як транспортні витрати.

Обставини транспортування товару по території України наступним перевізником - ТОВ «АВТО АССЕДО» у межах спірних правовідносин не впливають на розмір транспортних витрат, оскільки за змістом пункту 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а не до кінцевого місця призначення.

За змістом пункту 2 частини одинадцятої статті 58 МК України витрати на транспортування після ввезення, за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, до митної вартості при визначенні її за ціною угоди не включаються.

Надані позивачем рахунок-фактура від 05.11.2020 №12024231 та довідка про вартість транспортно-експедиційних послуг від 05.11.2020 містять вартість транспортних витрат до митної території України, у зв`язку з чим посилання відповідача на необхідність підтвердження взаємозв`язку експедитора з наступними перевізниками не підтверджують обґрунтованість сумніву митного органу щодо наявності недостовірних відомостей у наданих позивачем документах.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду зазначає про недоведеності з боку митного органу наявності підстав для витребування додаткових документів та наступного коригування митної вартості товару з мотивів непідтвердження декларантом розміру понесених транспортних витрат.

Суд апеляційної інстанції також зазначає про необґрунтованість посилання відповідача на непідтвердження наданими декларантом документами такої складової митної вартості як витрати на страхування.

Так, згідно з умовами контракту від 01.12.2019 №CHN-MIU/137/011219 поставка у межах спірних правовідносин здійснювалась на умовах FOB NINGBO, які згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати не передбачають зобов`язань продавця чи покупця із укладення договорів страхування. Згідно з поясненнями позивача страхування вантажу у межах спірних правовідносин не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що відповідно до частини другої статті 53 МК України прайс-лист не входить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів; надання прайс листа здійснюється на розсуд декларанта.

Митним органом не обґрунтовано, яким чином відсутність у наданому прайс-листі контактної інформації фірми-продавця ставить під сумнів можливість визначення митної вартості товару за ціною угоди.

Згідно з частиною сьомою статті 57 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У справі, що розглядається, митним органом не доведено того, що під час митного оформлення товару декларантом було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів чи невірно визначено митну вартість товарів.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, є такими, що виключають правомірність наступного коригування заявленої митної вартості товару.

За вказаних обстави, позиція суду першої інстанції щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів від 05.11.2020 №UA100300/2020/000169/2 є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року у справі №640/7537/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко