Справа № 320/12774/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року №320/12774/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінський В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: представника позивача - Джумурата В.М., представника відповідача - Баладжаєва Орхана Фаіг Огли, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТС Комплект" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТС Комплект» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2020 №, винесене Головним управління Державної податкової служби у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 позовну заяву залишено без руху.

До суду 22.11.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується із спірним податковим повідомленням-рішенням, вважає його необґрунтованим та протиправним, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства України, а висновки перевірки - суб`єктивними та такими, що протирічать наданим до перевірки документам і дійсним обставинам господарської діяльності платника, висновки контролюючого органу засновані на довільному та помилковому трактуванні положень податкового законодавства України.

Стверджує, що господарські операції між позивачем та його контрагентами є реальними господарськими операціями, спрямованими на настання реальних наслідків. Зазначає, що позивач не несе відповідальність за господарські операції між іншими контрагентами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у податковому обліку з податку на додану вартість операції з придбання - товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності. Будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. Документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договорів, укладених між ним та його контрагентами, а відтак вважає, що рішення контролюючого органу є незаконними, оскільки при його прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити даний адміністративний позов.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, суд вважає, що у задоволені даного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

ТОВ «ТТС Комплект» () зареєстроване як юридична особа 24.03.2015, за адресою, 07301, Київська область, м. Вишгород, «Карат», промисловий майданчик, 5а, прим. 1, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань, номер запису 0004730.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.4 п. 78.1, п. 78.4 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДПС у Київській області від 02.03.2020 №609 та направлень ГУ ДПС у Київській області від 04.03.2020 №377, №378, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТТС Комплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Блакитна-Хвиля» за період діяльності з 01.04.2019 по 30.04.2019, з ТОВ «Юсуф» за період діяльності з 01.04.2019 по 31.05.2019, з ТОВ «Грифон Плюс» за період діяльності з 01.07.2019 по 31.07.2019, з ТОВ «Ліга - Прайм» та ТОВ «Хадвендж» за період діяльності з 01.09.2019 по 30.09.2019, з ТОВ «Вілтес-Трейд» та ТОВ «Вест-Трейдс» за період діяльності з 01.10.2019 по 31.10.2019, ТОВ «Літокс Плюс» та ПП «Елайз-Прайм» за період діяльності з 01.11.2019 по 30.11.2019.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТТС Комплект» від 01.02.2022 №296/10-36-05-12/39709401 (далі акт перевірки), відповідно до якого встановлено порушення п.п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п. 198 2 п.198.3. абз. г) п. 198.5, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся, у сумі 1440186,20 грн., в т.ч. по періодам: квітень 2019 рік 116033,00 грн. травень 2019 рік 325785,00 грн. липень 2019 рік 224427,00 грн. вересень 2019 рік 238218,00 грн. жовтень 2019 рік 288128,00 грн. листопад 2019 рік 247595,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.04.2020 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2160279,00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 1440186,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 720093,00 грн.

Не погоджуючись із винесеними ГУ ДПС у Київській області податковими-повідомленнями рішеннями, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом наведених норм, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №996-ХІV) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 Положення №88 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом №996-ХІV.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2. ст. 138 ПК України).

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абз. 3 п. 201.10 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для віднесення відповідних сум до складу ПДВ. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

У постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №400/987/19 сформовано правову позицію за якою, наявність податкової накладної та факт реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є єдиною та достатньою підставою яка надає право платнику податку на додану вартість на віднесення сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки таке право виникає за правилами приписів підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Відтак наявність зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної є однією із обов`язкових, але не єдиних умов, які надають право відносити суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов`язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ч. 2 ст.77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, підприємство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №813/6835/14 та від 10.04.2020 у справі №826/24764/15.

В свою чергу, відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Суд зазначає, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Так, матеріали справи свідчать, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем податкової дисципліни засновані на твердженнях про нереальність здійснення господарських операцій за перевірений період між позивачем та його контрагентами, а саме: ТОВ «Блакитна-Хвиля», ТОВ «Юсуф», ТОВ «Грифон Плюс», ТОВ «Ліга - Прайм», ТОВ «Хадвендж», ТОВ «Вілтес-Трейд», ТОВ «Вест-Трейдс», ТОВ «Літокс Плюс» та ПП «Елайз-Прайм».

Відтак, досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з його контрагентами, за результатом здійснення яких позивачем сформовані спірні суми податкового кредиту з податку на додану вартість, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, мету та обставини використання спірного товару та послуг у власній господарській діяльності позивача, судом встановлено наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Блакитна-Хвиля» (Продавець) укладено договір поставки від 01.04.2019 №ТТС-000312, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200 000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ20% - 200 000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Блакитна-Хвиля» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка AT «Піреус банк МКБ»; видаткова накладна № РН-0411/80 від 11.04.2019; видаткова накладна № РН-0411/80 від 11.04.2019; рахунок фактура № СФ-0408/77 від 08.04.2019; видаткова накладна № РН-0408/77 від 08.04.2019; видаткова накладна № РН-0408/77 від 08.04.2019; рахунок-фактура № СФ-0404/75 від 04.04.2019; рахунок-фактура № СФ-0412/81 від 12.04.2019; видаткова накладна № РН-0412/81 від 12.04.2019; видаткова накладна № РН-0412/81 від 12.04.2019; рахунок-фактура № СФ-0410/79 від 10.04.2019; рахунок-фактура № СФ-0410/79 від 10.04.2019; видаткова накладна № РН-0410/79 від 10.04.2019; рахунок-фактура № СФ-0415/82 від 15.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0411/80 від 11.04.2019; видаткова накладна № РН-0415/82 від 15.04.2019.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Юсуф» (Продавець) укладено договір поставки від 16.04.2019 №ТТС-000313, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Юсуф» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка AT «Піреус банк МКБ»; рахунок-фактура №СФ-0416 від 16.04.2019; видаткова накладна №РН-0416 від 16.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0417 від 17.04.2019; видаткова накладна №РН-0417 від 17.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0418 від 18.04.2019; видаткова-накладна №РН-0418 від 18.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0419 від 19.04.2019; видаткова накладна №РН-0419 від 19.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0422 від 22.04.2019; видаткова накладна №РН-0423 від 23.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0423 від 23.04.2019; видаткова-накладна №РН-0422 від 22.04.2019; рахунок-фактура №СФ-0424 від 24.04.2019; видаткова накладна №РН-0503 від 03.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0503 від 03.05.2019; видаткова накладна №РН-0502 від 02.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0502 від 02.05.2019; видаткова накладна №РН-0424 від 24.04.2019; видаткова накладна №РН-0506 від 06.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0506 від 06.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0507 від 07.05.2019; видаткова накладна №РН-0507 від 07.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0508 від 08.05.2019; видаткова накладна №РН-0508 від 08.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0510 від 10.05.2019; видаткова накладна №РН-0510 від 10.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0511 від 11.05.2019; видаткова накладна №РН-0511 від 11.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0513 від 13.05.2019; видаткова накладна №РН-0513 від 13.05.2019; видаткова накладна №РН-0515 від 15.05.2019; рахунок-фактура №СФ-0515 від 15.05.2019; видаткова-накладна №РН-0511 від 11.05.2019; видаткова-накладна №РН-0510 від 10.05.2019; видаткова-накладна №РН-0510 від 10.05.2019; видаткова-накладна №РН-0510 від 10.05.2019; видаткова-накладна №РН-0508 від 08.05.2019; видаткова-накладна №РН-0507 від 07.05.2019; видаткова-накладна №РН-0506 від 06.05.2019; видаткова-накладна №РН-0503 від 03.05.2019; видаткова-накладна №РН-0502 від 02.05.2019; видаткова-накладна №РН-0424 від 24.04.2019; видаткова-накладна №РН-0423 від 23.04.2019; видаткова-накладна №РН-0422 від 22.04.2019; видаткова-накладна №РН-0419 від 19.04.2019; видаткова-накладна №РН-0418 від 18.04.2019; видаткова-накладна №РН-0417 від 17.04.2019; видаткова-накладна №РН-0416 від 16.04.2019; видаткова-накладна №РН-0531 від 31.05.2019; видаткова-накладна №РН-0530 від 30.05.2019; видаткова-накладна №РН-0529 від 29.05.2019; видаткова-накладна №РН-0528 від 28.05.2019; видаткова-накладна №РН-0527 від 27.05.2019; видаткова-накладна №РН-0524 від 24.05.2019; видаткова-накладна №РН-0523 від 23.05.2019; видаткова-накладна №РН-0522 від 22.05.2019; видаткова-накладна №РН-0521 від 21.05.2019; видаткова-накладна №РН-0517 від 17.05.2019; видаткова-накладна №РН-0517 від 17.05.2019; видаткова-накладна №РН-0517 від 17.05.2019; видаткова-накладна №РН-0516 від 16.05.2019; видаткова-накладна №РН-0515 від 15.05.2019; видаткова-накладна №РН-0513 від 13.05.2019.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Грифон Плюс» (Продавець) укладено договір поставки від 01.07.2019 №ТТС-000315, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Грифон Плюс» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка; видаткова-накладна №РН-0731 від 31.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0731 від 31.07.2019; видаткова-накладна № РН-0730 від 30.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0730 від 30.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0711 від 11.07.2019; видаткова-накладна №РН-0710 від 10.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0710 від 10.07.2019; видаткова-накладна №РН-0709 від 09.07.2019; видаткова-накладна №РН-0715 від 15.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0715 від 15.07.2019; видаткова-накладна №РН-0712 від 12.07.2019; рахунок-фактура №РН-0712 від 12.07.2019; видаткова-накладна №РН-0711 від 11.07.2019; рахунок фактура №СФ-0723 від 23.07.2019; видаткова-накладна №РН-0722 від 22.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0722 від 22.07.2019; видаткова-накладна №РН-0717 від 17.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0717 від 17.07.2019; видаткова-накладна №РН-0726 від 26.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0726 від 26.07.2019; видаткова-накладна №РН-0725 від 25.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0725 від 25.07.2019; видаткова-накладна №РН-0723 від 23.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0709 від 09.07.2019; видаткова-накладна №РН-0708 від 08.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0708 від 08.07.2019; видаткова-накладна №РН-0705 від 05.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0705 від 05.07.2019; видаткова-накладна №РН-0704 від 04.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0704 від 04.07.2019; видаткова-накладна №РН-0703 від 03.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0703 від 03.07.2019; видаткова-накладна №РН-0702 від 02.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0702 від 02.07.2019; видаткова-накладна №РН-0701 від 01.07.2019; рахунок-фактура №СФ-0701 від 01.07.2019;

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Ліга-Прайм» (Продавець) укладено договір поставки від 02.09.2019 №ТТС-000319, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Ліга-Прайм» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка; видаткова-накладна №РН-0902 від 02.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0902 від 02.09.2019; видаткова-накладна №РН-0903 від 03.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0903 від 03.09.2019; видаткова-накладна №РН-0904 від 04.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0904 від 04.09.2019; видаткова-накладна №РН-0905 від 05.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0905 від 05.09.2019; видаткова-накладна №РН-0906 від 06.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0906 від 06.09.2019; видаткова-накладна №РН-0909 від 09.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0909 від 09.09.2019; видаткова-накладна №РН-0910 від 10.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0910 від 10.09.2019; видаткова-накладна №РН-0911 від 11.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0911 від 11.09.2019; видаткова-накладна №РН-0912 від 12.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0912 від 12.09.2019; видаткова-накладна №РН-0916 від 16.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0916 від 16.09.2019.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Хадвендж» (Продавець) укладено договір поставки від 17.09.2019 №ТТС-000319, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Хадвендж» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка; акт звірки взаєморозрахунків; видаткова-накладна №РН-0930 від 30.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0930 від 30.09.2019; видаткова-накладна №РН-0927 від 27.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0927 від 27.09.2019; видаткова-накладна №РН-0926 від 26.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0926 від 26.09.2019; видаткова-накладна №РН-0925 від 25.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0925 від 25.09.2019; видаткова-накладна №РН-0924 від 24.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0924 від 24.09.2019; видаткова-накладна №РН-0923 від 23.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0923 від 23.09.2019; видаткова-накладна №РН-0920 від 20.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0920 від 20,09.2019; видаткова-накладна №РН-0919 від 19.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0919 від 19.09.2019; видаткова-накладна №РН-0918 від 18.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0918 від 18.09.2019; видаткова-накладна №РН-0917 від 17.09.2019; рахунок-фактура №СФ-0917 від 17.09.2019.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Вілтес-трейд» (Продавець) укладено договір поставки від 01.10.2019 №ТТС-000320, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Вілтес-трейд» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка; акт звірки взаєморозрахунків; видаткова-накладна №РН-1001 від 01.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1001 від 01.10.2019; видаткова-накладна №РН-1002 від 02.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1002 від 02.10.2019; видаткова-накладна №РН-1003 від 03.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1003 від 03.10.2019; видаткова-накладна №РН-1004 від 04.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1004 від 04.10.2019; видаткова-накладна №РН-1007 від 07.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1007 від 07.10.2019; видаткова-накладна №РН-1008 від 08.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1008 від 08.10.2019; видаткова-накладна №РН-1009 від 09.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1009 від 09.10.2019; видаткова-накладна №РН-1010 від 10.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1010 від 10.10.2019; видаткова-накладна №РН-1011 від 11.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1011 від 11.10.2019; видаткова-накладна №РН-1015 від 15.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1015 від 15.10.2019; видаткова-накладна №РН-1016 від 16.10.2010; рахунок-фактура №СФ-1016 від 16.10.2019.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Вест-трейдс» (Продавець) укладено договір поставки від 17.10.2019 №ТТС-000321, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Вест-трейдс» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка; видаткова-накладна №РН-1031 від 31.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1031 від 31.10.2019; видаткова-накладна №РН-1030 від 30.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1030 від 30.10.2019; видаткова-накладна №РН-1029 від 29.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1029 від 29.10.2019; видаткова-накладна №РН-1028 від 28.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1028 від 28.10.2019; видаткова-накладна №РН-1025 від 25.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1025 від 25.10.2019; видаткова-накладна №РН-1024 від 24.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1024 від 24.10.2019; видаткова-накладна №РН-1023 від 23.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1023 від 23.10.2019; видаткова-накладна №РН-1022 від 22.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1022 від 22.10.2019; видаткова-накладна №РН-1021 від 21.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1021 від 21.10.2019; видаткова-накладна №РН-1018 від 18.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1018 від 18.10.2019; видаткова-накладна №РН-1017 від 17.10.2019; рахунок-фактура №СФ-1017 від 17.10.2019.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Літокс Плюс» (Продавець) укладено договір поставки від 01.11.2019 №ТТС-000321, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Літокс Плюс» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: банківська виписка; акт звірки взаєморозрахунків; видаткова-накладна №РН-1115 від 15.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1115 від 15.11.2019; видаткова-накладна №РН-1114 від 14.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1114 від 14.11.2019; видаткова-накладна №РН-1113 від 13.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1113 від 13.11.2019; видаткова-накладна №РН-1112 від 12.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1112 від 12.11.2019; видаткова-накладна №РН-1111 від 11.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1111 від 11.11.2019; видаткова-накладна №РН-1108 від 08.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1108 від 08.11.2019; видаткова-накладна №РН-1107 від 07.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1107 від 07.11.2019; видаткова-накладна №РН-1106 від 06.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1106 від 06.11.2019; видаткова-накладна №РН-1105 від 05.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1105 від 05.11.2019; видаткова-накладна №PH-1104 від 04.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1104 від 04.11.2019; видаткова-накладна №PH-1101 від 01.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1101 від 01.11.2019.

Також, між позивачем (Покупець) та ТОВ «Елайз-прайм» (Продавець) укладено договір поставки від 18.11.2019 №ТТС-000322, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти арматуру трубопровідну запірно-регулюючу, фітинги трубопроводні сталеві, деталі трубопроводів та інше, в подальшому іменовані «Товар» в кількості і строки, обумовлені напередодні, згідно рахунків-фактури, виставлених Продавцем.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Договору Товар, що поставляється по цьому Договору, оплачується по цінам, попередньо обумовленим, на основі рахунків, виписаних Продавцем. Загальна сума Договору визначається як сукупність всіх поставок на підставі видаткових накладних і орієнтовано становить: 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок) грн. 00 копійок, в т.ч. ПДВ 20% - 200000,00 грн. Разом із Товаром Продавець передає Покупцю всі необхідні товаро-супровідні документи: видаткові накладні, рахунки-фактури і т.п.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору якість Товару повинна відповідати діючим ГОСТам, ДСТУ, ТУ. Фактична кількість поставлено Товару повинна відповідати кількості зазначеній в товаро-супровідних документах на нього.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ПП «Елайз-прайм» позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи: видаткова-накладна №РН-1120 від 20.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1120 від 20.11.2019; видаткова-накладна №РН-1129 від 29.112019; рахунок-фактура №СФ-1129 від 29.11.2019; видаткова-накладна №РН-1128 від 28.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1128 від 28.11.2019; видаткова-накладна №РН-1127 від 27.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1127 від 27.11.2019; видаткова-накладна №PH-1126 від 26.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1126 від 26.11.2019; видаткова-накладна №РН-1125 від 25.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1125 від 25.11.2019; видаткова-накладна №РН-1122 від 22.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1122 від 22.11.2019; видаткова-накладна №РН-1121 від 21.11.2019; рахунок-фактура №СФ-1121 від 21.11.2019; видаткова-накладна №РН-1118 від 18.11.2019;рахунок-фактура №СФ-1118 від 18.11.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд не заперечує, що на підтвердження здійснення операцій щодо поставки товару позивачем надані, зокрема, договори, специфікації, видаткові накладні, рахунки-фактури, банківські виписки тощо, втім про відсутність фактичного здійснення господарських операцій свідчить сукупність таких обставин, як, зокрема: відсутність реального походження товару; відсутність руху активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення задекларованих господарських операцій; відсутність основних фондів та основних засобів (машини, механізми та обладнання); відсутність реального ланцюга постачання товарно-матеріальних цінностей. Крім того, за результатом проведеного дослідження руху придбання позивачем товару у його контрагентів по ланцюгу постачання, співставлення звітних документів, податкових декларацій наданих до перевірки та іншої податкової інформації, що надійшла засобами АС "Податковий блок" та за даними Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено законного джерела походження товару в кількості, яка реалізована постачальниками на адресу позивача, що ставить під сумнів реальність господарських операцій, враховуючи відсутність достатніх трудових ресурсів, недостатності або відсутності виробничо-складських приміщень та транспортних засобів, які економічно необхідні для виконання постачання товару у значних об`ємах, свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності; надані документи не надають можливість ідентифікації, що придбані позивачем у контрагентів товари були реалізовані таким контрагентам іншими особами.

Суд зважає на те, що наявна в інформаційних базах податкового органу інформація не у всіх випадках може бути безумовним свідченням відсутності ресурсів у суб`єктів господарювання, або відсутності факту придбання товарів певними суб`єктами господарювання. Однак, в такому разі у матеріалах справи повинні міститися документи та докази, які в сукупності та взаємозв`язку спростовують відповідну інформацію. Втім, у цій справі, позивач будучи обізнаним, що відповідач має сумнів щодо контрагентів позивача по ланцюгу, не спростував зазначену інформацію належними доказами.

Згідно статті 1 Закону №996-XIV первинний документ, це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, віднесення сум до доходів та витрат при визначенні об`єкта оподаткування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, доходів та витраті вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення продавцем або покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов`язку.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин; неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з фактично вчиненою господарською операцією учасників правовідносин.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 14.02.2020 у справі № №804/249/16.

Суд зазначає, що логістичний ланцюг - це лінійно упорядкована множина фізичних і/або юридичних осіб (постачальників, посередників, перевізників тощо), які безпосередньо беруть участь у доведенні конкретної партії товарів до їх споживача.

Взаємовідносини у такому ланцюзі формуються на основі замовлень і пропозицій, виробництва і споживання продукції відповідних асортименту та якості, виконання робіт, надання послуг.

При цьому, кожна ланка логістичного ланцюга поєднує власні елементи, які в своїй сукупності утворюють матеріальну основу логістики (транспортні засоби та їх облаштування; складське господарство; засоби зв`язку й управління. До логістичного ланцюга належить також нематеріальний елемент кадрового забезпечення, що складається з працівників, які виконують всі послідовні операції та забезпечують загальне управління системою).

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Відповідно до п. 11.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Зазначені реквізити в силу вимог чинного законодавства є обов`язковими, а тому відсутність останніх у відповідних документах позбавляє можливості розцінювати їх як належні первинні документи у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Слід зазначити, що при провадженні господарської діяльності до обох контрагентів у відповідній операції встановлюються вимоги щодо належного оформлення первинних документів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 09.12.2019 у справі №520/12050/18.

Суд зазначає, що товарно-транспортна накладна не є обов`язковим документом у господарських операціях з поставки чи купівлі-продажу товарів, проте є обов`язковою для договорів перевезення. Відсутність товарно-транспортних накладних, а також недоліки в їх заповненні, які фактично унеможливлюють встановлення основних параметрів щодо перевезення (часу, маси, дані щодо навантаження, розвантаження) ставить під сумнів фактичне переміщення таких товарів у просторі, а у разі наявності й інших доказів та встановлених обставин, наприклад щодо відсутності матеріальних, зокрема транспортних засобів, та трудових ресурсів у господарюючих суб`єктів для здійснення відповідної діяльності, в тому числі і транспортування товару, свідчить на користь висновку про відсутність реальних поставок товару, а відповідно і про безпідставність формування даних податкового обліку за такими операціями.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.04.2019 у справі №821/474/16 .

Отже, відсутність товарно-транспортних накладних підтверджують висновки контролюючого органу стосовно нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами.

Надані позивачем первинні документи у своїй сукупності не спростовують висновок контролюючого органу щодо оформлення зазначеними документами операцій, які фактично не відбулися, з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Окрім того, позивачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження здійснення комплексу операцій, як зі сторони позивача, так і контрагентів, які забезпечують фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей між учасниками ланцюга поставок з понесенням певних витрат, пов`язаних з обслуговуванням означених поставок, тобто переміщення чітко визначеної кількості і асортименту товару в необхідну точку, оптимальним маршрутом за необхідний час, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, здійснення контролю за станом виконання придбання/поставки ТМЦ, тощо.

Також, позивачем під час розгляду справи не надано документацію щодо походження придбаного товару, товарно-транспортні накладні про перевезення товару, акти приймання-передачі товару, актів виконаних робіт про встановлення насосних станцій (в разі їхнього використання).

При цьому, суд зазначає, що господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

З огляду на те, що право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та податкових зобов`язань виникають у разі здійснення господарських операцій, підтверджених відповідними розрахунковими платіжними та інші первинними документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, факт відсутності, або невідповідності первинного документу, який посвідчує господарську операцію, встановленим вимогам, унеможливлює формування на його підставі податкового кредиту та податкових зобов`язань при подальшій реалізації товару.

Прийняття до обліку неналежних первинних документів обумовило безпідставне формування позивачем у справі податкового кредиту з порушенням норм податкового законодавства, а саме, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.1, п. 201.7, п.201.10, п. 201.11 ст. 201 ПК України.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 у справі №826/7047/13, від 08.08.2018 №2а-7067/11/1370, від 30.07.2018 у справі №810/5312/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, встановлені контролюючим органом в ході проведення перевірки обставини дозволяють зробити висновки щодо нереальності господарських операцій, а укладені між позивачем та його контрагентами договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, оскільки контрагентами позивача фактично здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Суд, зважаючи на вищевикладене, зазначає, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням доводів наведених як підприємством так і контролюючим органом, суд приходить до висновку, що за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, податковий орган довів факт необґрунтованості отриманої платником податку податкової вигоди за наслідками господарських операцій із вищевказаними контрагентами, оскільки за спірними операціями оформлювалися лише окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення господарських операцій та правомірність формування сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами реальність господарських взаємовідносин із зазначеними вище товариствами, а висновки контролюючого органу про те, що такі взаємовідносини не мали реального характеру є обґрунтованими, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997, набула чинності для України 11.09.1997) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання про застосування ст. 13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Аманн проти Швейцарії" (Заява №27798/95 п. 88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

У даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оскільки позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 249, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 13 січня 2023 р.