Справа № 160/12273/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мацков Андрій Алімович, до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: 12.08.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мацков Андрій Алімович, до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, які виразились у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2008 року по 29 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2008 року по 29 грудня 2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії шляхом зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області подати у строк 30 (тридцять) днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах Служби безпеки України. Наказом від 12.01.2018 №6-ос виключено зі списків особового складу позивача, звільненого наказом Першого заступника Голови Служби безпеки України від 29.12.2017 №1624-ос з військової служби. Позивач зазначає, що під час проходження військової служби йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. У червні 2022 року та липні 2022 року позивач та його адвокат звертались до відповідача із заявами про виплату індексації грошового забезпечення. Однак, відповідач повідомив про те, що протягом 2008-2017 років в системі СБУ доходи військовослужбовців зростали в сумі, що випереджали рівень інфляції за ці роки, тому, при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів враховувалося підвищення грошового забезпечення, яке відбувалося випереджаючим шляхом, у зв`язку з чим правові підстави для виплати індексації грошового забезпечення були відсутні. У відповідях також зазначено, що відповідно до вимог пункту 6 Порядку КМУ №1078, виплата сум індексації грошового забезпечення здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в межах фінансових ресурсів, тобто в межах кошторисних призначень. Позивач указує, що виходячи зі змісту зазначених вище відповідей, індексація грошового забезпечення за час проходження ним служби в органах Служби безпеки України не здійснювалась. Наведене і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Крім цього, позивач зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинен бути вказаний обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття рішення у справі. З огляду на викладене, позивач просить суд установити судовий контроль за виконанням рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у строк 30 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою суду від 17.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
19.09.2022 до суду від Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач не погоджується з позовними вимогами. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що протягом 2008-2017 років в системі СБУ доходи військовослужбовців, у тому числі і позивача, зростали в сумі, що випереджали рівень інфляції за ці роки, тому, при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів враховувалося підвищення грошового забезпечення, яке відбувалося випереджаючим шляхом, у зв`язку з чим правові підстави для виплати індексації грошового забезпечення були відсутні. Відповідач зауважує, що у спірних правовідносинах його дії є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства України, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Також відповідач уважає, що позивач не навів аргументів на обґрунтування необхідності застосування судового контролю за виконанням судового рішення і не надав доказів на підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання рішення суду, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача в частині вжиття зазначених процесуальних заходів.
Ухвалою суду від 17.08.2022 у відповідача були витребувані належним чином засвідчені копії: документів, які підтверджують проходження служби ОСОБА_1 в органах Служби безпеки України (накази про прийняття на службу, звільнення тощо); докази нарахування і виплати позивачу сум індексації за 2008-2017 роки, якщо такі нарахування і виплата здійснювались.
05.09.2022 до суду відповідачем надані копії: витягу з наказу т.в.о. начальника Управління від 12.01.2018 №6-ос/дск; подання до звільнення з військової служби від 13.12.2017 №55/14-5126/дск.
27.09.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник наводить такі ж самі доводи в обґрунтування позовних вимог, як і у позовній заяві. Додатково представник позивача зазначає, що зростання доходів військовослужбовців не є підставою для порушення відповідачем вимог чинного законодавства, якими врегульовані питання індексації грошових доходів населення, та численних роз`яснень Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів Міноборони України.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 (позивач) з 26.08.1997 по 29.12.2017 проходив військову службу в органах Служби безпеки України, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Відповідно до наказу від 12.01.2018 №6-ос «По особовому складу» Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, виключено зі списків особового складу підполковника ОСОБА_1 , головного спеціаліста (майор) сектору технічного і пожежного нагляду та охорони праці, звільненого наказом Першого заступника Голови Служби безпеки України від 29.12.2017 №1624-ос з військової служби за підпунктом «а» пункту 61 (у запас Служби безпеки України), підпунктом «б» пункту 63 та підпунктом «б» пункту 88-1 (за станом здоров`я непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний стан), з правом носіння військової форми одягу, з урахуванням часу на здавання посади з 12 січня 2018 року.
У цьому наказі зазначено про те, що здійснити ОСОБА_1 виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 08.06.2022, в якій просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 2008 року до звільнення зі служби з урахуванням раніше виплачених сум.
Крім того, позивач просив надати наступні документи: періоди часу, протягом яких Управлінням не здійснювалась індексація його грошового забезпечення, із зазначенням причин і підстав до припинення здійснення індексації в кожному конкретному випадку та наданням відповідних документальних матеріалів із даного питання; суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення в місяці перед місяцями, в які було припинено її здійснення; дати, коли у складі виплачуваного грошового забезпечення відбувалося підвищення окладів (посадового чи за військовим званням) із зазначенням у кожному конкретному випадку: виду окладу, який підвищувався, та підстав до його підвищення (наказ тощо); розмірів окладу до його підвищення та після нього; сум нарахованого місячного грошового забезпечення в місяці підвищення окладу, а також у попередньому місяці із зазначенням суми нарахованої індексації.
У відповідь на це звернення Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області листом від 25.07.2022 №55/11/С-164/577 повідомило позивача про те, що з березня 2008 року по грудень 2017 року його грошові доходи постійно збільшувалися, фінансування по системі СБУ кожним роком зростало на рівні, що перевищувало прогнозний рівень інфляції, тому з березня року по грудень 2017 року індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення наростаючим підсумком виходячи з базового місяця (березень 2008 року у випадку позивача) обчислювався, але грошове забезпечення не підлягало індексації.
Таким чином, протягом 2008-2017 років в системі СБУ доходи військовослужбовців зростали в сумі, що випереджали рівень інфляції за ці роки, тому, при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів враховувалося підвищення грошового забезпечення, яке відбувалося випереджаючим шляхом, у зв`язку з чим правові підстави для виплати індексації грошового забезпечення були відсутні.
У відповіді також зазначено, що відповідно до вимог пункту 6 Порядку КМУ №1078, виплата сум індексації грошового забезпечення здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в межах фінансових ресурсів, тобто в межах кошторисних призначень.
28.07.2022 адвокат позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом №057-07/22 про надання інформації щодо можливого здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2008 р. по дату його звільнення зі служби з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ (в редакції Закону України від 06.02.2003 №491-IV) «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078; або в письмовій формі повідомити причини не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з березня 2008 р. та причини ненадання відповіді на його заяву від 08.06.2022 щодо нарахування та виплати йому індексації його грошового забезпечення за період з березня 2008 р. по дату його звільнення.
У відповідь на цей запит Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області листом від 08.08.2022 №55/11/202/М-262/577 надало таку ж інформацію щодо індексації грошового забезпечення позивача як і у листі від 25.07.2022 №55/11/С-164/577.
Позивач та його представник зазначають, що виходячи зі змісту вказаних вище відповідей, індексація грошового забезпечення позивача за час проходження ним служби в органах Служби безпеки України не здійснювалась.
Не нарахування та невиплата індексації грошового забезпечення позивачу і є підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини 2статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Як визначено абзацом 2 частини 3статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі статтями 4, 6 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 16, 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III, держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів.
Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 18 вказаного Закону).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20.
Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
При визначенні «базового» місяця для початку обчислення індексації застосуванню підлягає абзац 3 пункту 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).
Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу (в редакції чинній до 01 грудня 2015 року). Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (п.10-2 Порядку 1078).
Абзац пункту 10-1 Порядку № 1078 застосований в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, яка була чинна до 01 грудня 2015 року.
Після 01 грудня 2015 року до Порядку №1078 внесено зміни та, зокрема, змінено редакцію пункту 10-2, згідно з яким змінилися правила індексації оплати праці (грошового забезпечення) для працівників.
За новим правилом обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.01.2008 та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено в тому числі схему посадових окладів.
Додатком 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджена Схема посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, з якої випливає, що з січня 2008 року не відбувалася зміна посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
При цьому, аналіз пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.
Тобто, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у цьому випадку за спірний період є січень 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 та, якою було підвищено посадові оклади військовослужбовцям.
При цьому, підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з абзацами 4-5 пункту 5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Як у відповідях на звернення позивача, так і у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що протягом 2008-2017 років в системі СБУ доходи військовослужбовців зростали в сумі, що випереджали рівень інфляції за ці роки, тому, при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів враховувалося підвищення грошового забезпечення, яке відбувалося випереджаючим шляхом, у зв`язку з чим правові підстави для виплати індексації грошового забезпечення були відсутні.
Водночас доказів, які б підтверджували наведені обставини (відповідний розрахунок тощо) відповідач до суду не надав.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У порушення зазначених норм, відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірність своїх дій у спірних правовідносинах.
Таким чином, дії відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення є протиправними, тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити зазначену індексацію за спірний період.
Щодо дискреційних повноважень, зокрема із визначення базового місяця для нарахування індексації, суд зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.
Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.
Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20.
Розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення у згаданих справах №400/1118/21 і 420/3593/20 Верховний Суд указав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Одночасно з цим, суд зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Зрештою на основі аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
У цьому контексті суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Указана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.
Суд зазначає, що з січня 2008 року до 29 грудня 2017 року (дати звільнення позивача з військової служби) тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, не змінювалася й не підвищувалась.
На основі цього суд констатує, що в силу норм Порядку проведення індексації грошових доходів населення січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у спірний період.
Наведені вище висновки викладені Верховним Судом у постанові від 12 травня 2022 року у справі №2007006/21.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
З огляду на те, що позивачем не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів, як встановлення судового контролю і ненадання останнім доказів на підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2018 у справі №235/7638/16-а.
Згідно з ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Поряд з цим, згідно з ч.2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Статтею 5 цього Закону передбачені пільги щодо сплати судового збору.
Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
З огляду на наведені норми чинного законодавства та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору.
Водночас при зверненні з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Суд зазначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (ст.7 Закон України «Про судовий збір»).
Отже, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 257 КАС України, суд,-
Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, які виразились у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 29 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачений згідно з квитанцією від 11.08.2022 №1372-5750-0731-6710 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) грн 40 коп. за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області (вул. Святослава Хороброго, 23, м. Дніпро, 49000, ).

Суддя Н.В. Кучугурна