Справа № 480/7428/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2023 року Справа № 480/7428/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7428/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту камеральної перевірки податкової декларації з рентної плати від 07.07.2022р. № 1360/А/18-28- 04-05/38867637 (надалі - Акт перевірки), в якому ГУ ДПС у Сумській області зробило помилковий висновок про те, що ТОВ «Токарівський пісок» занижено на 1847,25 гривень суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2021 року, оскільки платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин має право застосовувати коригуючий коефіцієнт 0,95 лише до закінчення п`ятирічного терміну виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин за рахунок власних коштів. Перевищення п`ятирічного терміну виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин позбавляє платника рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин права на застосування коригуючого коефіцієнта 0,95.
Проте, на думку позивача, такий висновок контролюючого органу є безпідставним, оскільки пунктом 252.22 ст.252 ПК України чітко визначено, що застосування коригуючого коефіцієнта 0,95 напряму залежить від того, коли саме виконане геологічне вивчення ділянки надр, тобто, у випадку якщо геологічне вивчення ділянки надр виконане суб`єктом господарювання раніше (менше) ніж за 5 років до звітного податкового періоду, то коригуючий коефіцієнт 0,95 не застосовується, а у випадку якщо геологічне вивчення ділянки надр виконане суб`єктом господарювання не раніше (більше, пізніше) ніж за 5 років до звітного податкового періоду, то коригуючий коефіцієнт 0,95 застосовується.
В зв`язку з цим, позивач зазначає, що геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища було розпочате ТОВ «Токарівський пісок» 19.11.2014р., що підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами від 19.11.2014р. № 4603, та закінчене 06.01.2015р. в момент передачі відповідного звіту Державній комісії України по запасах корисних копалин (ДКЗ) на державну експертизу, що підтверджується договором на проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин від 06.01.2015р. N6.
Таким чином, геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища виконане ТОВ «Токарівський пісок» в проміжок часу з 19.11.2014р. до 06.01.2015р., тобто, геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища виконане ТОВ «Токарівський пісок» не раніше ніж 5 років до звітного податкового періоду - 4 кварталу 2021 року, а отже, у цьому випадку для видобування корисних копалин на Східній ділянці Токарівського-2 родовища ТОВ «Токарівський пісок» має повне право та зобов`язане застосовувати виключно коригуючий коефіцієнт 0,95 згідно з пунктом 252.22 статті 252 Податкового кодексу України.
Ухвалою від 11.11.2022р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 29.11.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
19.12.2022р. Головним управлінням ДПС у Сумській області до суду подано відзив на позовну заяву (а.с.59-61), в якому проти позову заперечує, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-ІХ, який набрав чинності з 23.05.2020р., внесено зміни, зокрема, до пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України, згідно з якими уточнено умови застосування та величини деяких коригуючих коефіцієнтів, які застосовуються при обчисленні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
З 23.05.2020 р. обов`язковою умовою для застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 встановлено видобування запасів корисних копалин ділянки надр із дотримання кондицій мінеральної сировини ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення за рахунок власних коштів, виконане платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду.
Тобто, платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин має право застосовувати коефіцієнт 0,95 лише до закінчення п`ятирічного терміну виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин за рахунок власних коштів. Перевищення п`ятирічного терміну виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин позбавляє платника рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин права на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95.
Згідно з Додатком 1 до Податкової декларації з рентної плати за 4 квартал 2021 року (з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин) ТОВ "Токарівський пісок" зазначено дату складання державної експертизи корисних копалин - 22.01.2015, номер державної експертизи корисних копалин - 3302, рік затвердження - 2015 (рядки 7.1, 7.2, 7.3 Додатку 1).
Звіт про геолого-економічну оцінку корисних копалин Східної ділянки Токарівського-2 родовища з підрахунком запасів станом на 01.01.2015 р., балансові запаси корисних копалин ділянки надр та кондиції на мінеральну сировину зазначеної ділянки надр затверджені Протоколом засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України №3302 від 22.01.2015, тобто, п`ятирічний термін давності виконання державної геолого-економічної оцінки запасів Східної ділянки Токарівського-2 родовища сплинув 22.01.2020 року і ТОВ "Токарівський пісок" при визначенні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2021 року втратило право застосовувати коефіцієнт 0,95, оскільки це не відповідає критеріям його застосування.
Отже, сума рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2021 року, яка підлягає донарахуванню та сплаті складає 1 847,25 гривень, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає, внаслідок чого у задоволенні позову представник відповідача просить відмовити.
26.12.2022р. представником позивача подана відповідь на відзив (а.с.66-74), відповідно до якої зі змісту пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України вбачається, що застосування коригуючого коефіцієнта 0,95 напряму залежить від того, коли саме виконане геологічне вивчення ділянки надр, а не від того, коли саме виконано державну експертизу та оцінку запасів корисних копалин ділянки надр, адже державну експертизу та оцінку запасів корисних копалин ділянки надр може бути виконано набагато пізніше ніж її геологічне вивчення, тобто, і через рік, і через два, і навіть більше після її геологічного вивчення.
Посилання у відзиві на позовну заяву ГУ ДПС у Сумській області на наступну редакцію пункту 252.18 статті 252 Податкового кодексу України, а саме» «Податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами для відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в межах однієї ділянки надр за податковий (звітний) період обчислюються за такою формулою: Пзн = Vф х Вкк х Свнз х Кпп,… Кпп - коригуючий коефіцієнт, величина якого відповідає встановленому у пункті 252.22 цієї статті або величині добутку кількох коефіцієнтів, встановлених у пункті 252.22 цієї статті, у разі наявності підстав іх одночасного застосування за відповідними критеріями», є необґрунтованим, оскільки вищевказана редакція пункту 252.18 статті 252 Податкового кодексу України набрала чинності 01.01.2022р. і до спірних правовідносин вона взагалі не має ніякого відношення, оскільки ці спірні правовідносини відбувались в 4 кварталі 2021 року.
В таблиці пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України є багато різних коригуючих коефіцієнтів, в тому числі і спірний коригуючий коефіцієнт 0,95, проте, коригуючого коефіцієнта 1,00, якого у вищевказаній формулі використало ГУ ДПС у Сумській області для обчислення податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для ТОВ «Токарівський пісок», таблиця пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України не містить.
Тому, на думку представника позивача, позовні вимоги слід задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивач, не погодився зі змістом акта перевірки та подав до податкового органу заперечення №171 від 22.07.2022р. (а.с.14-17).
Листом ГУ ДПС у Сумській області від 04.08.2022р. №4149/6/18ю28-04-0803 висновки акта №1360/А/18-28-04- 05/38867637 від 07.07.2022р перевірки залишено без змін (а.с.18).
Не погоджуючись із прийнятим рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з п.п. 14.1.172 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Підпунктом 14.1.217 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.
Так, відповідно до п. п. 252.1.1 п. 252.1 ст. 252 Податкового кодексу України платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктів (ділянок) надр.
Згідно з п. 252.3 ст. 252 ПК України об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать:
- обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;
- обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;
- обсяг товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється під час виконання робіт, для проведення яких необхідно отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у тому числі під час виконання робіт в акваторіях водних об`єктів.
Базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства; пункт 252.6 ст. 252 ПК України).
Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві від 16.01.2020 № 466-ІХ внесено зміни, зокрема, до пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України, згідно з якими уточнено умови застосування та величини деяких коригуючих коефіцієнтів, які застосовуються при обчисленні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
Так, пункт 252.22 статті 252 Податкового кодексу України визначає, що обов`язковою умовою для застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 встановлено видобування запасів корисних копалин ділянки надр із дотримання кондицій мінеральної сировини ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення за рахунок власних коштів, виконане платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду.
Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-ІХ, встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім:
- змін до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14, абзаців десятого, двадцять першого пункту 42 1.2, абзаців сьомого, восьмого пункту 42 1.5 статті 42 1, пункту 64.5 статті 64, підпункту 78.1.21 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, підпункту "е" підпункту 141.4.1, абзаців восьмого - одинадцятого підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141, статті 256, підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 липня 2020 року;
- змін до підпунктів 14.1.49, 14.1.162, 14.1.265 пункту 14.1 статті 14, підпункту 17.1.16 пункту 17.1 статті 17, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2, підпункту 39.4.7 пункту 39.4 статті 39, пунктів 44.6, 44.7 статті 44, абзаців першого та другого пункту 53.1 статті 53, пунктів 58.1, 58.2 статті 58, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пунктів 86.7, 86.8 статті 86, статей 102, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 123, 124, 126, 128, 129, 130, 131, підпункту 133.1.5 пункту 133.1 статті 133, підпункту 134.1.7 пункту 134.1 стані 134, підпунктів "в" - "д" пункту 137.5, пункту 137.9 статті 137, пунктів 140.1, 140.2 статті 140, підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, пунктів 170.13, 170.13 1 статті 170, пункту 277.1 статті 277, підпункту 1 пункту 297.1, пункту 297.6 статті 297 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року;
- доповнення Податкового кодексу України статтями 39-2, 112-1, 125-1, що набирають чинності з 1 січня 2021 року;
- змін до підпунктів 14.1.56 3, 14.1.56 4, 14.1.107, 14.1.109, 14.1.114, 14.1.148, 14.1.190, 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 19 1.1.13, 19 1.1.16 - 19 1.1.18 пункту 19 1.1 статті 19, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 215.1, підпунктів 215.3.2, 215.3.2 1, 215.3.3, 215.3.3 1 пункту 215.3 статті 215, пункту 221.2 статті 221, підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222, статей 226 і 227, назви та пунктів 228.1 -228.4, 228.7 - 228.9 статті 228, пункту 17 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року.
Цей Закон опубліковано в газеті «Голос України» 22 травня 2020 року, отже він набрав чинності з 23 травня 2020 року, за виключенням окремих змін, наведених вище.
Отже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-ІХ, зміни до порядку формування рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, зміни до розмірів коригуючого коефіцієнту до ставок рентної плати, зміни до розділу ПІ Податкового кодексу України «Податок на прибуток», щодо зміни вартісних критеріїв віднесення МНМА до складу основних засобів, застосування «Виробничого методу» до нарахування амортизації, внесення змін до переліку доходів та витрат, що впливають на фінансовий результат тощо, набрали чинності з 23.05.2020р.
Тобто, з 23.05.2020р. коригуючий коефіцієнт 0,95 застосовується виключно за умови, що державна геолого-економічна оцінка запасів корисних копалин ділянки надр виконана платником рентної плати за рахунок власних коштів не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду.
Суд зазначає, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України).
Європейський суд з прав людини у справі «Федоренка проти України» у рішенні від 30 червня 2006 року у § 21 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не тільки майна, а й «виправданих очікувань» від ефективного використання права власності. У рішенні ЄСПЛ у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства» від 24 червня 2003 року майном, у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції (встановлює право особи на мирне володіння своїм майном), вважається, зокрема, «законне і обґрунтоване очікування набути майно або майнове право».
Таким чином, наявність згаданої вище норми Податкового кодексу України породжує у платників податків обґрунтовані «законні очікування» щодо майна (податку), який підлягає (або не підлягає) сплаті в наступному податковому періоді, за умови збереження або відчуження власного майна. Виходячи з цього платник податків може скористатись можливістю захистити на його думку порушене право та інтереси з огляду на доведеність чи реальність такого порушення в іншій спосіб, зокрема, пред`явленням позову про відшкодування шкоди.
У рішенні в справі «Щокін проти України» (пункт 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов`язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у підпункті 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: «Найпершою та найбільш важливою вимогою статті 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише «на умовах, передбачених законом і другий параграф визначає, що держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію «законів». Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття «закону») вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні».
Європейський суд з прав людини у справі 41/74 «Yvonne Van Duyn vs Home Office» зазначає, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи можуть покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть коли вони закріплені в нормативному акті, який взагалі не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави, котрий полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для уникнення відповідальності. Якщо держава затвердила певну правову концепцію, якою в описаному випадку є стабільність податкового законодавства, то вона чинить протиправно, коли відступає від заявленої поведінки або політики, оскільки погодження такої політики (поведінки) дало підстави для виникнення обґрунтованих очікувань в осіб щодо її дотримання державою чи органом публічної влади.
Отже, актуальна практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як «непорушність прав», «якість та точність закону», «стабільність та остаточність судових рішень», «законні очікування» тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).
Для безперешкодної реалізації прав людини та громадянина кожен повинен бути впевнений в тому, що гарантовані йому права є непорушними та підлягають належному захисту. Даний принцип закріплений на рівні Основного закону - Конституції України - та є основоположним для правової держави.
Відповідно до положень Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21); конституційні права і свободи людини не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22); конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64).
Міжнародне співтовариство ставить доволі високі вимоги до якості законів, ясності їхнього формулювання, правильного тлумачення та коректного застосування. Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04 квітня 2011 року «Верховенство права» вказала, що правова визначеність є елементом верховенства права та є істотно важливою для питання довіри до судової системи. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону легко доступним, закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку. Як вказав Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ольссон проти Швеції», норма національного закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін).
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач під час проведення камеральної перевірки дійшов помилкового висновку про те, що з часу виконання та затвердження геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр пройшло більше 5 років, а тому при обчисленні та декларуванні податкових зобов`язань з рентної плати за 4-й квартал 2021 року позивач втратив право на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95, оскільки геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища було розпочате ТОВ «Токарівський пісок» 19.11.2014р., що підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами від 19.11.2014р. № 4603 (а.с.19), та закінчене 06.01.2015р. в момент передачі відповідного звіту Державній комісії України по запасах корисних копалин (ДКЗ) на державну експертизу, що підтверджується договором на проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин від 06.01.2015р. № 6 (а.с.21).
Таким чином, геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища виконане ТОВ «Токарівський пісок» в проміжок часу з 19.11.2014р. до 06.01.2015р., тобто, геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища виконане ТОВ «Токарівський пісок» не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду - 4 кварталу 2021 року, а отже, у цьому випадку для видобування корисних копалин на Східній ділянці Токарівського-2 родовища ТОВ «Токарівський пісок» має повне право застосовувати виключно коригуючий коефіцієнт 0,95 згідно з вимогами пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України.
Також, суд зазначає, що в акті перевірки ГУДПС застосувало не існуючий та не передбачений пунктом 252.22 статті 252 Податкового кодексу України коригуючий коефіцієнт 1,00, посилаючись при цьому на пункт 252.22 статті 252 Податкового кодексу України в редакції, яка діє з 23.05.2020р.
Отже, суд вважає, що податковим органом, з урахуванням наведених вище висновків суду, не було належним чином доведено факту того, що позивачем було протиправно занижено податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2021 року, а тому позивачем правомірно та обґрунтовано визначено розмір податкового зобов`язання плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4 квартал 2021 року з урахуванням ставки відповідно до пункт 252.22 статті 252 Податкового кодексу України, та застосовуючи коригуючий коефіцієнт 0,95.
Суд приходить до висновку про те, що відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення належним чином в суді не довів, внаслідок чого оскаржуване податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 2481 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова