Справа № 200/4243/22
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року Справа№200/4243/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі Відповідач 2), в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.01.2022 №64 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.01.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 з 25.12.2000 по 20.06.2001, з 01.08.2001 по 26.08.2001, з 08.10.2001 по 06.01.2002, з 04.02.2002 по 17.07.2002, з 17.07.2002 по 07.07.2003, з 23.07.2003 по 18.11.2018, з 21.11.2018 по 08.01.2022 року, із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем 08.01.2022 року було подано заяву до Відповідача 1 про призначення пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України № 1058 від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Відповідача 2 від 13.01.2022 року було відмовлено Позивачу в призначенні пенсії відповідно ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з недостатністю пільгового стажу. За підрахунками Позивача його пільговий стаж порахований в одинарному розмірі становить 20 років 8 місяців 13 днів. Пільговий стаж на підземних роботах за постановою №202 становить: 1 рік 3 місяці 6 днів, робота на непровідних професіях (зараховується до пільгового стажу без кратності). Пільговий стаж на підземних роботах провідної професії становить (без урахування кратності): 19 років 05 місяців 07 днів. Додатковий стаж відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 за роботи на провідній професії «прохідник» становить: 4 роки 9 місяців. Застосовуючи роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 пільговий стаж з урахуванням кратності за 1 рік 3 місяці (за провідну посаду) складає 25 років 5 місяців 13 днів. З даним рішенням Позивач не згоден, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.09.2022 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2022 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача 1 надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог. Зазначив, що Позивач не має достатнього пільгового стажу для набуття права на отримання пільгової пенсії.

Представник Відповідача 1 наголошує, що страховий стаж заявника складає 38 років 10 місяців 05 днів. Пільговий стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії згідно частини 3 статті 114 Закону 1058 складає 18 років 08 днів, пільговий стаж відповідно до Постанови КМУ від 31.03.1994 №202 та роз`яснень Міністерства соціального захисту населення від 10.01.1992 №8 складає 24 роки 16 днів.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу Позивача в період роботи з 25.12.2000 по 20.06.2001, з 01.08.2001 по 26.08.2001, з 08.10.2001 по 06.01.2002, з 04.02.2002 по 17.07.2002, з 17.07.2002 по 07.07.2003, з 23.07.2003 по 18.11.2018, з 21.11.2018 по 08.01.2022, управління зазначає, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними, у зв`язку з тим, що ці періоди роботи були управлінням зараховані до пільгового стажу в добровільному порядку за виключенням періодів безоплатних відпусток та страйків.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з цим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на час розгляду справи воєнний стан триває. Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 №9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26.02.2022 прийнято наказ №14/І-г Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

З огляду на викладене, у встановлений КАС України строк рішення по справі з об`єктивних причин не було прийнято, справу розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно паспорту серії НОМЕР_3 є громадянином України.

Згідно зі свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_4 , Позивачем було змінено власне прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 , Позивач в періоди:

25.12.2000 року прийнятий учнем підземного гірника та направлений на ділянку з видобутку вугілля №3;

з 02.01.2001 року по 30.01.2001 року теоритичне навчання з професії гірник підземний з відривом від роботи;

02.03.2001 року переведено гірником підземним 3 розряду на цій же ділянці;

20.06.2001 року звільнений за власним бажанням;

01.08.2001 року прийнятий гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянку МДО;

26.08.2001 року звільнений за власним бажанням;

08.10.2001 року прийнятий гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянку МДО;

06.01.2002 року звільнений за власним бажанням;

04.02.2002 року прийнятий гірником підземним 3 розряду на ділянку з видобутку вугілля №3;

17.07.2002 року переведений учнем підземного гірника очисного забою на ділянку з видобутку вугілля №3;

з 18.07.2002 року по 26.08.2002 року теоритичне навчання з професії гірник очисного забою з відривом від роботи;

11.10.2002 року переведений гірником очисного забою 5 розряду;

07.07.2003 року звільнений за власним бажанням;

23.07.2003 року прийнятий гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

18.11.2018 року звільнений за власним бажанням;

21.11.2018 року прийнято гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним рабочим днем у шахті.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №04-14/3830 від 22.10.2021 року Позивач в період з 23.07.2003 року по 18.11.2018 року працював повний робочий день на Шахті «Россія», «Котляревська» за посадою гірник очисного забою ділянка №4, що передбачена Списком №1. 03.2005 1 день, 08.2015 1 день, 05.2018 6 днів, 06.2018 3 дні, 10.2018 22 дні, брав участь у страйках. Перебував в учбових відпустках: 10.2006 1 день, 09.2009 3 дні, 10.2009 4 дні, 01.2010 8 днів, 02.2010 7 днів, 06.2010 8 днів, 09.2010 7 днів, 01.2011 12 днів, 02.2011 3 дні, 06.2011 8 днів, 09.2011 7 днів, 01.2012 20 днів, 05.2012 13 днів, 08.2012 5 днів, 09.2012 2 дні, 01.2013 13 днів, 02.2013 7днів, 06.2013 12 днів, 09.2013 7 днів, 01.2014 11 днів, 02.2014 9 днів, 05.2014 6 днів, 06.2014 14 днів, 10.2014 7 днів, 01.2015 13 днів, 03.2015 31 день, 04.2015 30 днів, 05.2015 31 день, 06.2015 30 днів. Легкий труд (поверхня): 10.2003 9 днів, 10.2005 8 днів. Перебував у відпустках без збереження заробітної плати: 09.2003 2 дні, 04.2005 1 день, 02.2009 2 дні, 04.2013 3 дні, 06.2014 2 дні, 08.2014 3 дні, 09.2014 3 дні, 01.2015 1 день, 02.2015 4 дні.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-1908 від 29.07.2021 року Позивач працював повний робочий день у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним засобом з 25.12.2000 по 02.01.2001 за посадою учень гірника підземного дільниці з видобування вугілля №3, що передбачена Списком №1, з 02.01.2001 по 30.01.2001 теоритичне навчання за професією гірник підземний з відривом від роботи, що передбачена Списком №1, з 30.01.2001 по 02.03.2001 за посадою учень гірника підземного дільниці з видобування вугілля №3, що передбачена Списком №1, з 02.03.2001 по 20.06.2001 за посадою гірник підземний дільниці з видобування вугілля №3, з 04.02.2002 по 17.07.2002 гірник підземний дільниці з видобування вугілля №3, що передбачена Списком №1, з 17.07.2002 по 18.07.2002 учень підземного гірника очисного забою дільниці з видобування вугілля №3, що передбачена Списком №1, з 18.07.2002 по 26.08.2002 теоретичне навчання за професією підземний гірник очисного забою, що передбачена Списком №1, з 26.08.2002 по 11.10.2002 за посадою учень підземного гірника очисного забою, що передбачена Списком №1, з 11.10.2002 по 07.07.2003 за посадою підземний гірник очисного забою, що передбачена Списком №1. Брав участь у страйках 03.2001 4 дні. Відпустка без збереження заробітної плати 12.2002 1 день, Прогули: 10.2002 2 дні, 12.2002 1 день.

Відповідно до довідки яка уточнює особливий характер чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії №1-139 від 11.08.2021, Позивач працював повний робочий день та виконував горні роботи по видобутку вугілля підземним способом на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» з 01.08.2001 по 26.08.2001 за посадою горнорабочий підземний 3 розряду на ділянкі МДО, що передбачена Списком №1.

Відповідно до довідки яка уточнює особливий характер чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії №1-171 від 06.10.2021, Позивач працював повний робочий день та виконував горні роботи по видобутку вугілля підземним способом на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» з 08.10.2001 по 06.01.2002 за посадою горнорабочий підземний 3 розряду на ділянкі МДО, що передбачена Списком №1.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №4 від 04.01.2022 року Позивач працював повний робочий день у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 21.11.2018 по 03.12.2018 за посадою гірник очисного забою з оплатою підземного робочого, що передбачена Списком №1, з 04.12.2018 за посадою гірник очисного забою дільниці №8 з оплатою піземного робочого з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком №1.

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж Позивача за періоди роботи з 2001 року по листопад 2018 року, за кодом підстави «ЗП3013А1», «ЗП3014А2». Страхові внески за спірні періоди сплачувались.

08.01.2022 року Позивач звернувся до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Відповідача 2 від 13.01.2022 року № 64 Позивачу відмовлено про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на 1 рік. Вік заявника 39 років. Страховий стаж особи з урахуванням пільгового стажу роботи становить 38 років 6 місяців 04 дні. Пільговий стаж за даними документами становить (ст.14-25) 19 років 06 місяців 20 днів. Результати розгляду документів доданих до заяви: до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Працює. Право на пенсійну виплату набуде 15.06.2022.

Відповідачем 1 було надано Рішення про відмову в призначенні пенсії незалежно від віку від 21.07.2022 року №64 в зміну рішення про відмову в призначенні пенсії від 13.01.2022 №64, відповідо до якого страховий стаж Позивача становить 38 років 10 місяців 05 днів, в тому числі пільговий стаж за провідними професіями 18 років 00 місяців 08 днів, пільговий стаж відповідно до Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 та роз`яснень МСЗУ від 10.01.1992 р. № 8 склав 24 роки 0 місяців 16 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди. Позивач матиме право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону №1058 за досягнення 50-річного віку з 05.02.2032 р.

Згідно наданого розрахунку стажу, судом встановлено, що Відповідачем 1 не було зараховано до пільгового стажу Позивача наступні періоди:

з 02.03.2001 по 05.03.2001, з 12.10.2002 по 15.10.2002, з 01.09.2003 по 02.09.2003, з 01.10.2003 по 09.10.2003, 01.03.2005, 01.04.2005, з 01.10.2005 по 08.10.2005, 01.10.2006, з 01.02.2009 по 02.02.2009, з 01.09.2009 по 03.09.2009, з 01.10.2009 по 04.10.2009, з 01.01.2010 по 08.01.2010, з 01.02.2010 по 07.02.2010, з 01.06.2010 по 08.06.2010, з 01.09.2010 по 07.09.2010, з 01.01.2011 по 12.01.2011, з 01.02.2011 по 03.02.2011, з 01.06.2011 по 08.06.2011, з 01.09.2011 по 07.09.2011, з 01.01.2012 по 20.01.2012, з 01.05.2012 по 13.05.2012, з 01.08.2012 по 05.08.2012, з 01.09.2012 по 02.09.2012, з 01.01.2013 по 13.01.2013, з 01.02.2013 по 07.02.2013, з 01.04.2013 по 03.04.2013, з 01.06.2013 по 12.06.2013, з 01.09.2013 по 07.09.2013, з 01.01.2014 по 11.01.2014, з 01.02.2014 по 09.02.2014, з 01.05.2014 по 06.05.2014, з 01.06.2014 по 16.06.2014, з 01.08.2014 по 03.08.2014, з 01.09.2014 по 03.09.2014, з 01.10.2014 по 07.10.2014, з 01.01.2015 по 14.01.2015, з 01.02.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 30.06.2015, 01.08.2015, з 01.05.2018 по 06.05.2018, з 01.06.2018 по 03.06.2018, з 01.10.2018 по 22.10.2018, з 19.11.2018 по 20.11.2018.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій Відповідачів стосовно зарахування відповідних періодів до пільгового стажу та відповідно відмови в призначені пенсії Позивачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 4.2 і п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджений Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

До пункті 1 указаного Списку включено - Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №227/1732/17 зазначив, що право на передбачену статтею 14 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи.

У постанові від 5 березня 2020 року справа №227/4978/16-а Верховний Суд також зазначив, право на пенсію на пільгових умовах (згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення») мають працівники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списком №1, виконання яких проводиться протягом повного робочого дня.

Судом встановлено, що в період з 25.12.2000 по 20.06.2001, з 01.08.2001 по 26.08.2001, з 08.10.2001 по 06.01.2002, з 04.02.2002 по 17.07.2002, з 17.07.2002 по 07.07.2003, з 23.07.2003 по 18.11.2018, з 21.11.2018 по 08.01.2022 року Позивач був зайнятий виконанням робіт, передбачених Списком №1, з повним робочим днем під землею, що підтверджується трудовою книжкою Позивача та відповідними уточнюючими довідками. Вказана обставина не є спірною та сторонами не заперечується.

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) також містять інформацію про спеціальний стаж Позивача за періоди роботи з 2001 року по листопад 2018 року, за кодом підстави «ЗП3013А1», «ЗП3014А2». Страхові внески за спірні періоди сплачувались.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі Порядок №454):

-під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам;

-під кодом ЗПЗ014А2 обліковується спеціальний стаж працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

З оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії, стала недостатність пільгового стажу.

Проте, судом було встановлено, що відповідно до наданого Відповідачем 1 розрахунку стажу, до пільгових періодів Позивача не було зараховано періоди перебування Позивача у відпустках без збереження заробітної плати, учбових відпустках, страйках, легкий труд (робота на поверхні).

Перебування Позивача у відпустках без збереження заробітної плати, учбових відпустках, страйках, легкий труд (робота на поверхні) підтверджується довідками №04-14/3830 від 22.10.2021 року, №1-1908 від 29.07.2021 року.

З приводу наведеного суд зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" від 03.03.1998 №137/98-ВР (далі - Закон №137/98-ВР), участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 18 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів" визначено, що відповідно до статті 44 Конституції України ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів.

Порядок здійснення права на страйк встановлюється цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 "Про порядок вирішення колективних трудових спорів", організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час страйку працівникам, які беруть у ньому участь, не оплачується. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

З аналізу наведених норм вбачається, що перебування у страйках не зараховується, зокрема до пільгового стажу у разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії щодо зарахування до трудового та спеціального стажу працівника, часу його участі у страйку.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 05 червня 2013 року К/9991/14946/11.

Суд зазначає, що жодних доказів прийняття Позивачем участі у страйку/стайках визнаних незаконними у судовому порядку, відповідачем суду не надано. Крім того суд зазначає, що спірне рішення, також не містить у собі жодних посилань на такі обставини та докази, які їх підтверджують, їх дослідження, а також жодної правової оцінки з цього приводу.

Стосовно не зарахування відповідачем до пільгового стажу Позивача днів безоплатної відпустки, суд зазначає, що за приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Якщо брати до уваги лист Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

З трудової книжки Позивача та довідок №04-14/3830 від 22.10.2021 року, №1-1908 від 29.07.2021 року встановлено, що на курси за професією Позивач направлявся підприємством та наступного дня після закінчення навчання продовжував працювати за набутою професією з повним робочим днем у шахті.

Навчання професії «гірник очисного забою», «гірник підземний» відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено типи професійно-технічних навчальних закладів, зокрема, до професійно-технічних навчальних закладів належить навчально-курсовий комбінат.

Позивач проходив навчання та працював за фахом, а присвоєна кваліфікація є роботою за набутою професією в розумінні ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», тому Відповідач 2 неправомірно не зарахував до пільгового стажу вищезазначені періоди навчання.

Як наслідок відповідні дії Відповідача 2 підлягають визнанню протиправними, а стаж навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу Позивача.

З представлених суду матеріалів та змісту оскаржуваного рішення Відповідача 2 вбачається, що Відповідач 2 жодним чином не з`ясував чи пов`язані, не зараховані ним періоди перебування Позивача у відпустках без збереження заробітної плати, учбових відпустках, страйках, час простою з вище визначеними юридичними підставами набуття відповідного стажу.

Крім того, суд зазначає, що Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про спірні періоди роботи, із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Жодного обґрунтування того, що записи у трудовій книжці Позивача здійснені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх прийняттю, Відповідачем 2 не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон № 1058).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частинами 1, 3 ст. 44 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пунктом 4.2. Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року за № 28-2 (далі - положення), серед основних завдань управління є, зокрема, завдання призначати (здійснювати перерахунок) і виплату пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Відтак, тільки Пенсійний фонд та його структурні підрозділи наділені повноваженнями щодо призначення/перерахунку пенсії.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, після отримання заяви Позивача про призначення пенсії, Відповідач 2 повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи Позивача.

При цьому, у рішенні від 13.01.2022 №64 Відповідачем 2 не визначено періодів, які не зараховані Позивачеві до пільгового стажу роботи, та які зараховані до такого стажу, не здійснено оцінки представлених документів, посилання на них та на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не були зараховані.

У відзиві на адміністративний позов Відповідачем 1 зазначено, що всі періоди роботи Позивача було зараховано до загального та пільгового стажу роботи, проте не було надано пояснення та підстави не зарахування періодів коли Позивач не працював під землею, перебував у відпустках без збереження заробітної плати, учбових відпустках, страйках.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, має бути чітким та зрозумілим, а відсутність у рішенні від 13.01.2022 №64 про відмову в призначенні пенсії мотивів не зарахування до пільгового стажу роботи окремих періодів та наявність розбіжностей вказаного у рішенні та позовних вимогах, означене не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначенні періоди роботи, тощо не зараховані до пільгового стажу, і свідчить про те, що Відповідач 2 діяв необґрунтовано та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на призначення пенсії.

Враховуючи те, що спірне рішення Відповідача 2 не містить у собі жодної конкретизації щодо не зарахованих до пільгового стажу Позивача періодів роботи та посилань на норми діючого законодавства, які стали підставою для незарахування певних періодів роботи до пільгового стажу Позивача за Списком № 1, також у змісті рішення відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, суд приходить до висновку про протиправність такого рішення пенсійного органу, та наявність правових підстав для його скасування.

При цьому суд наголошує, що рішення Відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

При цьому суд наголошує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Натомість, оскаржуване рішення про відмову в призначенні Позивачеві пенсії у даному випадку не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає як на можливість реалізації права або виконання обов`язку Позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, так і на можливість встановлення мотивів такого суб`єкта при прийнятті спірного акту.

При цьому, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

При вирішені цього спору суд керується ч.2 ст.2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Суд вкотре наголошує, що управлінням не прийнято обґрунтоване рішення по суті вимог, зміст спірного рішення дозволяє неконкретне/різне тлумачення щодо періодів, які не були зараховані/та які були зараховані до пільгового стажу позивача, та їх причин такого незарахування, натомість у суду відсутнє право на втручання в дискреційні повноваження управління щодо надання на власний розсуд оцінки наявності у позивача права на призначення пенсії, за такого наведеного змісту рішення пенсійного органу, оскільки визначення періодів зарахування або відмови у зарахування певної кількості днів до пільгового стажу повинні бути відображені у рішенні органу, що призначає пенсію, з посиланням на відповідні законодавчі норми, відтак позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача наведені позивачем періоди наразі не можуть бути задоволені судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 2 від 13.01.2022 №64 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Щодо вимоги Позивача про визнання протиправними дії Відповідача 2 щодо відмови в призначенні пенсії, суд вважає що така вимога у повній мірі охоплюється скасуванням рішення Відповідача 2 про відмову Позивачу в призначенні пенсії.

Оскільки, самі по собі дії Відповідача 2 не тягнуть для Позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав Позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги Позивача.

З приводу позовних вимог в частині застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Крім цього, Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення", у якій є Додаток, який містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На даний час Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992 є чинною.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.

Отже, суд вважає, що правила кратності полягають у наступному: в разі, якщо особа не має достатньо «підземного» стажу, до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж.

Так, стаж на провідних професіях зараховується до «підземного» із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу, що не відносяться до підземного, із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 200/7764/19-а, у постанові Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 333/3704/16-а.

В рішенні від 13.01.2022 №64 зазначено, що страховий стаж Позивача з урахуванням пільгового стажу роботи становить 38 років 6 місяців 04 дні. Пільговий стаж за даними документами становить (ст.14-25) 19 років 06 місяців 20 днів. Результати розгляду документів доданих до заяви: до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Позивач при призначенні пенсії має право на застосовання положення Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року.

Проте, як було встановлено судом, Відповідачем 1 було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії Позивачу, незалежно від віку від 21.07.2022 року №64 в зміну рішення про відмову в призначенні пенсії від 13.01.2022 №64. Даним рішенням, за доданими документами до страхового та пільгового стажу Позивача зараховані всі періоди із застосуванням Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року. Тобто права позивача в цій частині позовних вимог не є порушеними.

Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Враховуючи те, що рішення Відповідача 1 від 21.07.2022 року №64 пенсійного органу не містить у собі жодної конкретизації щодо не зарахованих до пільгового стажу Позивача періодів роботи, посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для незарахування певних періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком № 1, у змісті рішення відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, суд приходить до висновку про протиправність такого рішення та наявність правових підстав для його скасування.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав Позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

За таких обставин, враховуючи наявність рішення про відмову в призначенні пенсії Позивачу від 21.07.2022 року №64, з метою єфективного способу відновлення порушеного права Позивача, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та задовільнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Відповідача 2 від 13.01.2022 №64 про відмову в призначенні пенсії, визнання протиправним та скасування рішення Відповідача 1 від 13.01.2022 №64 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання Відповідача 1 повторно розглянути заяву від 08.01.2022 року про призначення пенсії на пільгових умовах згідно частини 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення щодо призначення пенсії з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, в порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зазначенням конкретної кількості днів для зарахування до пільгового стажу позивача, або відмови у зарахуванні таких днів до пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи та з посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та з яких конкретно причин.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 139, 242, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.01.2022 №64 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.07.2022 року №64 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08.01.2022 року про призначення пенсії за віком напільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 250,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 250,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.В. Череповський