Справа № 280/3023/22
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 січня 2023 року Справа № 280/3023/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (Україна, 69057, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПРОСПЕКТ СОБОРНИЙ, будинок 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування ОСОБА_1 під час перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року періоди роботи в Запорізькій обласній психіатричній лікарні, а саме стаж з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року та 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої ОСОБА_1 з 01012018 року пенсію за віком з 01 січня 2018 року зарахувати періоди роботи в Запорізькій обласній психіатричній лікарні, а саме стаж з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року та 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року в подвійному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. Вказує, що при обчислені його страхового стажу відповідач всупереч вимогам статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зарахував період роботи на посаді водія в Запорізькій обласній психіатричній лікарні, а саме стаж з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року та 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року в подвійному розмірі. З огляду на вказане, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення відповідного перерахунку його страхового стажу. У відповідь на звернення позивача відповідач повідомив, що за нормами статті 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції яка діяла до 15 серпня 2003 року) робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Оскільки психіатричні заклади не зазначені у вищевказаній статті закону, тому під час призначення пенсії по інвалідності у травні 2001 року періоди роботи в Запорізькій обласній психіатричній лікарні, а саме стаж з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року та 22 листопада 1985 року враховані в однократному розмірі. Зміни до норм статті 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» відбулись лише 15 серпня 2003 року в яких зазначено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, тому зазначена норма не поширюється на перерахунок пенсії ОСОБА_2 , яка була проведена у травні 2008 року, а тому підстави для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу в подвійному розмірі немає. Таке рішення відповідача позивач вважає протиправним, та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі № 280/3023/22; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, вказує, що враховуючи приписи статті 60 Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії, робота в психіатричних закладах не входила до переліку робіт, які обчислюються у подвійному розмірі під час обчислення стажу роботи особи. З огляду на вказане, у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоди його роботи у психіатричному закладі, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі спірного періоду роботи є правомірними.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Із трудової книжки позивача вбачається, що у період з 19 серпня 1977 року по 07 січня 1980 року позивач працював у Запорізькій обласній психіатричній лікарні на посаді водія другого класу.

08 січня 1980 року позивачу був переведений на посаду подія першого класу у Запорізькій обласній лікарні.

05 серпня 1980 року позивач звільнений з Запорізької обласної лікарні за згодою сторін.

Із записів трудової книжки, а також довідки Комунальної Установи «Обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради від 30 січня 2010 року № 23 вбачається, що останній був прийнятий до Запорізької обласної психіатричної лікарні на посаду водія 1 -го класу з 22 листопада 1985 року (наказ від 21 листопада 1985 року № 201).

З 30 березня 1993 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади за власним бажанням, стаття 38 КЗпП УРСР (наказ від 29 березня 1993 року №37).

28 травня 2001 року позивачу первинно призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

23 квітня 2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Відповідачем з 23 квітня 2008 року переведено позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При призначенні пенсії за віком фахівцями відповідача позивачу до страхового стажу у подвійному розмірі зараховано його стаж роботи у психіатричному закладі, а саме період з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 рік, а також з 22 листопада 1985 року по 30 серпня 1993 року.

У грудні 2017 року уповноваженими особами відповідача проведено перевірку, в ході якої була виявлена помилка в розрахунку стажу роботи позивача. Тому, з 01 січня 2018 року позивачу проведено перерахунок його стажу роботи, в ході якого періоди роботи у психіатричному закладі з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року, а також з 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року зараховані позивачу до страхового стажу в однократному розмірі.

16 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням необхідності зарахування до його страхового стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи у психіатричному закладі з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року, а також з 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року.

Листом відповідача від 31 травня 2018 року № 320/Т-1 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку його пенсії.

15 червня 2021 року а також 13 вересня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заяви про перерахунок його пенсії.

Однак, листами відповідача від 20 липня 2021 року та від 17 вересня 2021 року позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки пенсія позивачу призначена у 2001 році та стаж враховано по 18 грудня 1998 рік, відтак підстави для обчислення періоду роботи у психіатричному закладі у подвійному розмірі за період з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року та з 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року відсутні.

Бездіяльність відповідача щодо незарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періодів роботи у психіатричному закладі з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року, з 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року, стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Також, суд зазначає, що робота позивача у психіатричних закладах у спірний період відповідачем у відзиві на позов та листах, копії яких були надані позивачем до суду із позовом, не спростовується.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.

Статтею 60 Закону № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно абзацу 6 частини першої статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III (далі Закон № 1489), заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин (абзац 3 частини першої статті 1 Закону № 1489).

З системного аналізу положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV та Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III вбачається, що трудова діяльність, пов`язана із наданням психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу у подвійному розмірі на підставі частини першої статті 60 Закону № 1788.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача, у період з 19 серпня 1977 року по 07 січня 1980 року останній працював на посаді водія другого класу, у період з 08 січня 1980 року по 05 серпня 1982 року, а також з 22 листопада 1985 року по 30 березня 1993 року на посаді водія першого класу в Запорізькій обласній психіатричній лікарні.

Запорізька обласна психіатрична лікарня перейменована на Комунальну установу «Обласна психіатрична лікарня» на підставі затвердженого Уставу від 12 грудня 2003 року №866.

Комунальна установа «Обласна психіатрична лікарня» перейменована на Комунальну установу «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради на підставі Рішення Запорізької обласної ради від 23 грудня 2005 року № 28.

Комунальна установа «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради перейменована на Комунальну установу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради на підставі Рішення Запорізької обласної ради від 24 листопада 2011 року № 29.

Згідно копії довідки Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 30 січня 2010 року позивач був прийнятий до Запорізької обласної психіатричної лікарні на посаду водія 1 -го класу з 22 листопада 1985 року ( наказ від 21 листопада 1985 року № 201).

З 30 березня 1993 року ОСОБА_1 звільнений з займаної посади за власним бажанням, ст.38 КЗпП УРСР (наказ від 29 березня 1993 року №37).

Суд, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, займану позивачем у спірний період посаду, а також з огляду на положення Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III № 1489 вважає, що трудова діяльність позивача у період з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року, а також з 05 серпня 1982 року по 30 березня 1993 року на посаді водія першого та другого класів не є психіатричною допомогою в розумінні статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III № 1489.

Доказів протилежного сторонами під час розгляду справи не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що стаж роботи позивача на посаді водія у спірний період не підлягає зарахуванню у подвійному розмірі на підставі частини першої статті 60 Закону № 1788.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з аналізу встановлених фактичних обставин справи на підставі наведених норм законодавства, суд прийшов до висновку про відсутність порушення прав позивача з боку відповідача щодо відмови в зарахуванні в подвійному розмірі періодів роботи в психіатричних закладах з 19 серпня 1977 року по 05 серпня 1982 року, а також з 05 серпня 1982 року по 30 березня 1993 року.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (Україна, 69057, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПРОСПЕКТ СОБОРНИЙ, будинок 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 січня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов