Справа № 160/16981/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 05 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою та усіма необхідними документами до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питанням призначення пенсії за списком №1.
Внаслідок відмови у призначенні пенсії позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/15232/20, яке не оскаржувалося та набрало законної сили 22.04.2021р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування: - до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 19.08.1980 по 29.10.1980, з 19.08.1985 по 20.09.1985, з 09.09.1987 по 30.09.1987, з 01.10.1987 по 14.10.1987, з 15.10.1987 по 09.04.1988 та період навчання з 01.09.1976 по 26.06.1980; - до загального страхового стажу періодів роботи з 25.01.1983 по 31.08.1983, з 10.01.1990 по 15.01.1990, з 26.04.1990 по 22.10.1990, з 26.01.1995 по 16.11.2001, з 21.11.2001 по 29.02.2004, з 01.10.2004 по 05.10.2004, з 04.08.2005 по 17.12.2007, з 19.12.2007 по 30.06.2017. Визнано протиправним та скасовано рішення Новокодацького відділу з питань призначення, перерахунку пенсій Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оформлене листом від 21.07.2017 «Про право на пенсію». Зобов`язано Головне управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки: - зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 19.08.1980 по 29.10.1980, з 19.08.1985 по 20.09.1985, з 09.09.1987 по 30.09.1987, з 01.10.1987 по 14.10.1987, з 15.10.1987 по 09.04.1988 та період навчання з 01.09.1976 по 26.06.1980; - зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи: з 25.01.1983 по 31.08.1983, з 10.01.1990 по 15.01.1990, з 26.04.1990 по 22.10.1990, з 26.01.1995 по 16.11.2001, з 21.11.2001 по 29.02.2004, з 01.10.2004 по 05.10.2004, з 04.08.2005 по 17.12.2007, з 19.12.2007 по 30.06.2017. Повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2017 про призначення пенсії за віком за Списком № 1.

03.11.2021р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив: 1) зарахувати йому до пільгового трудового стажу за списком №1 періоди роботи 23 червня 1986 року по 26 вересня 1986 року, з 08 липня 1985 року по 31 липня 1985 року, періоди служби у Радянській армії; 2) призначити йому пенсію на пільгових умовах з 05.07.2017 року.

Листом від 30 листопада 2021 року №42264-34029/Н-01/8-0400/21 заявника, на вимогу про зарахування періодів до пільгового трудового стажу за списком №1 з 23 червня 1986 року по 26 вересня 1986 року, з 08 липня 1985 року по 31 липня 1985 року, періоди служби у Радянській армії з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року до пільгового страхового стажу, було повідомлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/15232/20, яке набрало законної сили 22.04.2021р. 1) зобов`язано зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 19.08.1980 по 29:10.1980, з 19.08.1985 по 20.09.1985, з 09.09.1987 по 30.09.1987, з 01.10.1987 по -Г4.10і. 1987, з 15.10.1987 по 09.04.1988 та період навчання з 01.09.1976 по 26.06.1980; 2) зобов`язано зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи: з 25.01.1983 по 31.08.1983, з 10.01.1990 по 15.01.1990, з 26.04.1990 по 22.10.1990, з 26.01.1995 по 16.11.2001, з 21.11.2001 по 29.02.2004,3 01.10.2004 по 05.10.2004, з 04.08.2005 по 17.12.2007, з 19.12.2007 по 30.06.2017; 3) зобов`язано повторно розглянути Вашу заяву від 05.07.2017 про призначення пенсії за віком за Списком № 1.

На виконання рішення суду вищезазначені періоди роботи було зараховано до Вашого страхового та пільгового стажу роботи та повторно розглянуто заяву про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 від 05.07.2017 року.

Оскільки для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 50 років та після досягнення 50 років зі зменшенням пенсійного віку необхідний пільговий стаж відсутній, було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058 та призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 з 09.05.2021 року.

Листом від 27 січня 2022 року №0400-010305-8/15286 відповідач повідомив позивача, що періоди проходження строкової військової служби, навчання за спеціальністю додатково до страхового стажу не зараховуються. Зобов`язань щодо зарахування проходження строкової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, рішення суду не містить.

Також судом встановлено, що позивач з 19.08.1980 по 29.10.1980 виконував роботу у виробництві гірничих робіт (видобуток вугілля) та був зайнятий повний робочий день на підземних роботах за професією, посадою гірничий майстер, що передбачено Списком № 1, розділом І, підрозділом 1, код КП: підземні роботи, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 28.08.1979р. та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/15232/20.

ОСОБА_1 з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року проходив військову службу в Радянській армії, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_4 від 06.11.1980р.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог абз.6 ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Частиною 2 ст.114 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Частиною 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/15232/20, яке не оскаржувалося та набрало законної сили 22.04.2021р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки: - зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 19.08.1980 по 29.10.1980, з 19.08.1985 по 20.09.1985, з 09.09.1987 по 30.09.1987, з 01.10.1987 по 14.10.1987, з 15.10.1987 по 09.04.1988 та період навчання з 01.09.1976 по 26.06.1980; - зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи: з 25.01.1983 по 31.08.1983, з 10.01.1990 по 15.01.1990, з 26.04.1990 по 22.10.1990, з 26.01.1995 по 16.11.2001, з 21.11.2001 по 29.02.2004, з 01.10.2004 по 05.10.2004, з 04.08.2005 по 17.12.2007, з 19.12.2007 по 30.06.2017.

Повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2017р. про призначення пенсії за віком за Списком № 1.

03.11.2021р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив: 1) зарахувати йому до пільгового трудового стажу за списком №1 періоди роботи 23 червня 1986 року по 26 вересня 1986 року, з 08 липня 1985 року по 31 липня 1985 року, періоди служби у Радянській армії; 2) призначити йому пенсію на пільгових умовах з 05.07.2017 року.

Листом від 27 січня 2022 року №0400-010305-8/15286 відповідач повідомив позивача, що періоди проходження строкової військової служби, навчання за спеціальністю додатково до страхового стажу не зараховуються. Зобов`язань щодо зарахування проходження строкової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, рішення суду не містить.

Надаючи правову оцінку неврахуванню відповідачем до пільгового стажу періоду його строкової військової служби з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року, суд виходить з наступного.

Як було встановлено судом вище та не заперечується відповідачем, до призову на військову службу позивач з 19.08.1980 року працював гірничим майстром та з цієї посади був призваний до лав Радянської Армії в якій проходив службу з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 28.08.1979р. та копією військового квитка серії НОМЕР_4 від 06.11.1980р.

При цьому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/15232/20, яке не оскаржувалося та набрало законної сили 22.04.2021р., зобов`язано Головне управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1, зокрема періоди роботи: з 19.08.1980р. по 29.10.1980р.

Відповідач посилається на те, що оскільки період служби у Радянській армії позивачем по справі №160/15232/20 не оскаржувався та рішенням суду відповідача не зобов`язано такий період зарахувати до стажу роботи за Списком № 1, проте, суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, оскільки суперечать нормам ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зарахування періоду служби у Радянській армії з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року до пільгового трудового (страхового) стажу позивача.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні періоду проходження військової служби в Радянській армії до пільгового стажу є протиправною.

При вирішенні питання щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також на даному етапі зазначена вимога позивача є передчасною.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На захист порушеного права позивача суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період служби у Радянській армії з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року до пільгового трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2021р. про призначення пенсії за віком за Списком № 1, із урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач із заявою про призначення пенсії за віком звернувся 05.07.2017 та був повідомлений про відсутність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 листом «Про право на пенсію» від 21.07.2017.

Суд не погоджується із таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до особи.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у справах стосовно відмови у призначенні пенсії слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.02. 2019 у справі № 295/6531/17, від 29.11.2019 у справі № 607/1402/16-а, від 21.05.2020 у справі № 344/10095/16-а.

Відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Тобто відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком.

Зі змісту конституційного права на соціальний захист, зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання наявності у позивача страхового стажу, дозволить суду оцінити правомірність дій відповідача щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, а також визначити момент, з якого позивач дійсно має право на призначення такої пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку про непропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Наведене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні періоду служби у Радянській армії з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року до пільгового трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 , згідно листа від 30 листопада 2021 року №42264-34029/Н-01/8-0400/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період служби у Радянській армії з 12 листопада 1980 року по 17 листопада 1982 року до пільгового трудового (страхового) стажу за Списком№1 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2021р. про призначення пенсії за віком за Списком № 1, із урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова