Справа № 160/17498/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
03.11.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпровської районної ради до Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі Дніпропетровської області, в якій позивач просить:
Вказані вище документи були направлені до Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі Дніпропетровської області для проведення оплати, проте, відповідач повернув без виконання зазначені документи.
В обґрунтування своєї бездіяльності відповідач зазначив пп. е п.10.8 Наказу МФУ № 938 від 23.08.2012 року, згідно з яким, платіжне доручення не приймається до виконання у разі зупинення операцій з бюджетними коштами на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів.
Втім, позивач вважає таку бездіяльність неправомірною з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 55 Бюджетного кодексу України, захищеними видатками бюджету визначаються видатки загального фонду на оплату праці працівників бюджетних установ та нарахування на заробітну плату.
Ухвалою суду від 08.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
21.12.2022 року Дніпровська районна рада звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із додатковими поясненнями у справі, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
13.01.2023 року Управлінням Державної казначейської служби України у Дніпровському районі Дніпропетровської області надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що в управлінні Державної казначейської служби України у Дніпровському районі в Дніпропетровській області на виконанні перебуває виконавчий лист від 19 вересня 2022 року по справі №203/3518/22, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати на користь ОСОБА_1 , виконавчий лист від 16 вересня 2022 року по справі №203/3520/22, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але невиплаченої, суми заробітної плати на користь ОСОБА_2 та виконавчий лист від 30 вересня 2022 року по справі №175/567/22, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати на користь ОСОБА_3 .
По вказаним виконавчим листам боржником зазначено Дніпровська районна рада Дніпропетровської області.
Відповідно до п.25, Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі - Порядок), безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
Пунктом 26 Порядку визначено що, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань.
Таким чином виконання будь-яких платіжних доручень від позивача було можливе лише після здійснення безспірного списання коштів за виконавчими листами, поданими до Управління.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.10.2022 року Дніпровською районною радою було сформовано пропозицію на фінансування видатків загального фонду місцевого бюджету по Раді, зокрема щодо заробітної плати за І половину жовтня 2022 року (КЕКВ 2111) та нарахування на заробітну плату за І половину жовтня 2022 року (КЕКВ 2120), що забезпечено субвенцією з державного бюджету № 41030600 місцевим бюджетам на забезпечення окремих видатків районних рад, спрямованих на виконання їх повноважень.
13.10.2022 року було сформовано Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за № 492 та Реєстр бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за № 505.
Вважаючи такі дії відповідача щодо невиконання платіжних доручень на виплату заробітної плати протиправними, позивач і звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України встановлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу України визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.
Згідно з частиною 2 статті 55 Бюджетного кодексу України, захищеними видатками бюджету визначаються видатки загального фонду на: оплату праці працівників бюджетних установ; нарахування на заробітну плату; придбання медикаментів та перев`язувальних матеріалів; забезпечення продуктами харчування; оплату комунальних послуг та енергоносіїв; обслуговування державного (місцевого) боргу; соціальне забезпечення; поточні трансферти місцевим бюджетам; підготовку кадрів закладами фахової передвищої та вищої освіти; забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення для індивідуального користування; наукову і науково-технічну діяльність; роботи та заходи, що здійснюються на виконання Загальнодержавної програми зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення об`єкта "Укриття" на екологічно безпечну систему, та роботи з посилення бар`єрних функцій зони відчуження, а також роботи та заходи з фізичного захисту ядерних установок та ядерних матеріалів; компенсацію процентів, сплачуваних банкам та/або іншим фінансовим установам за кредитами, отриманими громадянами на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла; заходи, пов`язані з обороноздатністю держави, що здійснюються за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету; здійснення розвідувальної діяльності; оплату послуг з охорони державних (комунальних) закладів культури; оплату енергосервісу; виплати за державними деривативами; програму державних гарантій медичного обслуговування населення; середньострокові зобов`язання у сфері охорони здоров`я.
Пунктом 2.2 Порядку № 938 визначено, що у процесі казначейського обслуговування коштів місцевих бюджетів органи Казначейства здійснюють такі функції, зокрема, здійснюють операції щодо виконання платіжних доручень розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів на підставі підтвердних документів, зареєстрованих бюджетних зобов`язань, відповідно до розпису місцевих бюджетів і кошторисів, планів асигнувань із загального фонду місцевих бюджетів (далі - план асигнувань) розпорядників бюджетних коштів та/або відповідно до планів використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів
Абзацом 3 пункту 10.1 Положення № 938 визначено, що органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов`язання та бюджетного фінансового зобов`язання у межах залишків бюджетних коштів на рахунках розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів за відповідними кодами економічної класифікації видатків та класифікації кредитування.
Абзацом 1 пункту 10.3 Положення № 938 передбачено, що платіжні доручення подаються до органів Казначейства в кількості примірників, необхідних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Форма, обов`язкові реквізити, строк дії платіжних доручень та вимоги до заповнення розрахункових документів на паперових носіях визначено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976.
Відповідно до змісту пункту 10.8 Положення №398, платіжне доручення не приймається до виконання у разі: а) неправильного заповнення реквізитів, або незаповнення хоча б одного з реквізитів, та/або недотримання вимог до оформлення платіжного документа; б) відсутності в обліку органів Казначейства відповідних бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань; в) невідповідності платежу зареєстрованим бюджетним зобов`язанням та бюджетним фінансовим зобов`язанням; г) невідповідності зазначеного коду економічної класифікації видатків та класифікації кредитування бюджету економічній характеристиці платежу; ґ) обмеження здійснення видатків та надання кредитів, що встановлюється нормативно-правовими актами; д) накладення арешту на кошти, що перебувають на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів; е) зупинення операцій з бюджетними коштами на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів; є) відміни процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; набрання законної сили рішенням суду про визнання результатів процедури закупівлі / спрощеної закупівлі недійсною та/або договору про закупівлю нікчемним; оскарження відповідно до статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі» на період призупинення процедури закупівлі; наявності відповідного рішення органу оскарження відповідно до статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі»; ж) відсутності або недостатності залишків коштів на відповідних рахунках бюджетних установ та організацій; з) перевищення показників, затверджених у кошторисах, планах асигнувань загального фонду місцевих бюджетів (за винятком надання кредитів з місцевих бюджетів), планах спеціального фонду місцевих бюджетів (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), планах надання кредитів із загального фонду бюджету, планах використання бюджетних коштів; и) неподання документів, що підтверджують отримання товарів, робіт/послуг за договорами, згідно з умовами яких було здійснене авансування; і) відсутності затвердженого за погодженням з місцевим фінансовим органом в установленому порядку паспорта бюджетної програми, крім бюджетних програм, за якими не складаються паспорти бюджетних програм.
Платіжне доручення, не прийняте до виконання, не пізніше наступного робочого дня повертається без виконання органами Казначейства розпорядникам бюджетних коштів (одержувачам бюджетних коштів), від яких воно надійшло.
Платіжне доручення, подане в електронному вигляді та не прийняте до виконання, повертається засобами системи Казначейства з накладанням кваліфікованого електронного підпису особами, посадовими обов`язками яких передбачено накладання такого підпису, із зазначенням причини його повернення без виконання.
На зворотному боці платіжного доручення, не прийнятого у зв`язку з причинами, зазначеними у підпунктах "а", "д"-"ж", зазначаються причини повернення без виконання та дата його повернення за підписами керівника структурного підрозділу (заступника керівника структурного підрозділу) і виконавця.
Суд акцентує увагу на тому, що платіжні доручення, виписані позивачем, стосувались виплати заробітної плати працівнику Дніпровської районної ради із загального фонду бюджету, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи вказане, суд зауважує на наступному.
Глава 18 Бюджетного кодексу визначає поняття та види порушень бюджетного законодавства, порядок застосування заходів впливу за вчинені порушення, а також органи, уповноважені на прийняття рішення про застосування заходів впливу.
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм тоді) складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: порушення порядку та термінів відкриття (закриття) рахунків в органах Казначейства України.
Згідно з частиною 1 статті 117 Бюджетного кодексу України за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу, зокрема, зупинення операцій з бюджетними коштами - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1 - 3, 10, 11, 14 - 29, 32 - 36, 38 і 40 частими першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу.
Механізм застосування Мінфіном, органами Державної казначейської служби, Держаудитслужби, місцевими фінансовими органами, головними розпорядниками бюджетних коштів у межах наданих їм повноважень до розпорядників та/або одержувачів бюджетних коштів такого заходу впливу, як зупинення операцій з бюджетними коштами, визначається Порядком № 21.
Так, пунктом Порядку № 21 встановлено, що зупинення операцій з бюджетними коштами застосовується у разі виявлення факту порушення вимог бюджетного законодавства, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 117 Бюджетного кодексу України, і полягає у зупиненні будь-яких операцій із здійснення платежів з рахунків розпорядників та/або одержувачів, крім випадків, визначених абзацами третім - шостим пункту 3 цього Порядку, на строк, встановлений частиною другою статті 120 Бюджетного кодексу України. При цьому складається протокол про порушення бюджетного законодавства.
Отже, суд вказує, що захід впливу - зупинення операцій з бюджетними коштами застосовується у разі встановлення порушення вимог бюджетного законодавства, але крім випадків, визначених абзацами третім - шостим пункту 3 цього Порядку.
Так, пунктом 3 Порядку № 21 визначено, що, зокрема, зупиненню підлягають будь-які операції, за винятком:
- сплати податків, зборів та інших доходів бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- здійснення захищених видатків, визначених статтею 55 Бюджетного кодексу України (оплата праці працівників бюджетних установ; нарахування на заробітну плату).
Таким чином, суд доходить висновку, що казначейською службою, під час повернення без розгляду платіжних доручень позивача щодо виплати заробітної плати та сплати податків, з підстав зупинення операцій з бюджетними коштами на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів, допущено порушення вимог пункту 3 Порядку №21 та ст. 55 Бюджетного кодексу України.
Щодо вимог позивача про визнання неправомірною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі Дніпропетровської області, яка полягає у безпідставній відмові у проведенні платежів за зобов`язаннями Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.
Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.
У даному ж випадку відповідачем було здійснено повернення платіжних доручень позивача, у зв`язку з чим вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Таким чином, саме дії Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі Дніпропетровської області, які полягають у повернені платіжних доручень без виконання, є протиправними.
При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача, що виконання будь-яких платіжних доручень від позивача було можливе лише після здійснення безспірного списання коштів за виконавчими листами поданими до Управління, оскільки вказана підстава жодним чином не пов`язана із поверненням без виконання казначейською службою платіжних доручень позивача зі підстав визначених пп.е п.10.8 Наказу МФУ № 938 від 23.08.2012 року, згідно з яким, платіжне доручення не приймається до виконання у разі зупинення операцій з бюджетними коштами на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів.
Крім того, вищевказані твердження відповідача, що в управлінні Державної казначейської служби України у Дніпровському районі в Дніпропетровській області на виконанні перебуває виконавчий лист від 19 вересня 2022 року по справі №203/3518/22, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати на користь ОСОБА_1 , виконавчий лист від 16 вересня 2022 року по справі №203/3520/22, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але невиплаченої, суми заробітної плати на користь ОСОБА_2 та виконавчий лист від 30 вересня 2022 року по справі №175/567/22, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпропетровська, щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати на користь ОСОБА_3 не підтверджені в порядку та у спосіб, визначений Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, враховуючи заяву позивача про зменшення позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський