Справа № 160/15692/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.10.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- допустити негайне виконання зазначеного рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії у межах суми стягнення за один місяць згідно вимог ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 28.10.2022 року, відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 09.12.2022 року у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області витребувана належним чином завірена копія матеріалів пенсійної справи.
Відповідач право на подачу відзиву не скористався.
Разом з тим, на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 року 12.01.2023 року через систему «Електронний суд» надійшли витребувані судом документи.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року у справі № 160/24145/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.04.2019 року з 90% на 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язано провести перерахунок і виплату пенсії 01.04.2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених платежів.

02.08.2022 року позивач надіслав заяву, в якій просив відповідача виконати перерахування та виплату пенсії на підставі рішення суду від 15.02.2022 року.

Листом від 31.08.2022 року №26290-19309/Щ-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що на виконання рішення суду від 15.02.2022 року у адміністративній справі № 160/24145/21 позивачу проведений перерахунок пенсії з 01.04.2019 року в розмірі 90% від грошового забезпечення 26 719 грн. 25 коп., яке зазначено у довідці від 02.02.2021 року за № ФД 83247.

З урахуванням положень ст. 43 Закону України № 2262, щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, що втратили працездатність, та Законів України «Про державний бюджет на 2021 рік та 2022 рік» з 01.03.2022 року позивача виплачується пенсія у розмірі 19 340 грн., а з 01.07.2022 року 20 270 грн.

Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірного обмеження розміру пенсії позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

08.07.2011 року був прийнятий Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» ( Далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011 року.

У відповідності до частини першої статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За приписами абзацу першого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

На підставі Закону № 3668-VI були внесені, також, зміни і до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (Далі закон № 2262-ХІІ).

Разом з тим, ч. 7 ст. 43 Закон № 2262-ХІІ згідно з рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнана неконституційною.

Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

У резолютивній частині Рішення Конституційний Суд України зазначив: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Верховний Суд у постановах від 09.09.2019 року у справі № 463/925/17, від 31.01.2019 року у справі №638/6363/17 зазначив: «…буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими».

В подальшому аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.03.2021 року у справі № 815/3000/17.

Отже, ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищевказаного рішення, тобто з 20.12.2016 року, а отже з цього часу обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність є неправомірним.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу була призначена з 01.10.1992 року, а отже враховуючи приписи абзацу першого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI обмеження пенсії позивача максимальним розміром, встановленим Законом, не поширюється на нього.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про індексацію доходів населення» та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі й пенсія.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про індексацію доходів населення» та п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Приймаючи до уваги, що індекс інфляції з березня 2022 року перевищив поріг індексації в розмірі 103 лише в квітні та червні 2022 року, лише за ці два місяці пенсія позивача підлягає індексації.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії за рахунок проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року в розміру 70 відсотків замість 90 відсотків від грошового забезпечення згідно довідки, виданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ФД 83247 від 02.02.2021 року, обмеження виплат перерахованої пенсії максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, проведення індексації та виплати пенсії з 01 березня 2022 року та відмови перерахувати та виплачувати (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію з 01 квітня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків всіх видів грошового забезпечення на підставі довідки, виданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (№ ФД 83247 від 02.02.2021 року), визначеного станом на 05 березня 2019 року без обмеження виплат перерахованої пенсії максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити індексацію пенсії ОСОБА_1 за квітень та червень 2022 року (при нарахуванні індексації пенсії максимальний розмір пенсії прийняти 90 відсотків від грошового забезпечення (довідка №ФД 83247 від 02.02.2021 року) без обмеження виплат перерахованої та проіндексованої пенсії максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Щодо негайного виконання рішення в частині виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії у межах суми стягнення за один місяць, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки відсутні підстави, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України. Дане рішення стосується не присудження виплати пенсії (відповідач виплачує позивачу щомісячно пенсію), а лише донарахування та виплати позивачу різниці між 90% від грошового забезпечення та 70 %.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії за рахунок проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року в розміру 70 відсотків замість 90 відсотків від грошового забезпечення згідно довідки, виданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ФД 83247 від 02.02.2021 року, обмеження виплат перерахованої пенсії максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, проведення індексації та виплати пенсії з 01 березня 2022 року та відмови перерахувати та виплачувати (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію з 01 квітня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків всіх видів грошового забезпечення на підставі довідки, виданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (№ ФД 83247 від 02.02.2021 року), визначеного станом на 05 березня 2019 року без обмеження виплат перерахованої пенсії максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити індексацію пенсії ОСОБА_1 за квітень та червень 2022 року (при нарахуванні індексації пенсії максимальний розмір пенсії прийняти 90 відсотків від грошового забезпечення (довідка №ФД 83247 від 02.02.2021 року) без обмеження виплат перерахованої та проіндексованої пенсії максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець