Справа № 380/17402/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10 (далі відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області , місцезнаходження: 43026, м.Луцьк, вул.Кравчука, 22В (далі відповідач - 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача - 2 №38 від 24.11.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача - 1 призначити позивачу пенсію за віком з 19.11.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні позивачу до страхового стажу роботи періоди з 01.01.2004 по 30.11.2005 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 03.09.2021), з 01.01.2006 по 05.05.2008 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 04.03.2021) з підстав відсутності інформації про сплату роботодавцем страхових внесків. Зазначає, що у спірний період він працював у ВАТ «ГМК «Норільський Нікель» (попередня назва підприємства ВАТ «Норільська гірнича компанія»). Вказане підприємство знаходиться у районі, віднесеного до Крайньої Півночі відповідно до указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1986 та від 23.06.1990. Вважає, що несплата підприємством страхових внесків за працівника не може бути підставою для не зарахування таких періодів роботи до страхового стажу. Просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 19.11.2021.

10.01.2023 до суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що відповідач правомірно не зарахував до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії періодів з 01.01.2004 по 30.11.2005 та з 01.01.2006 по 05.05.2008, у зв`язку з несплатою роботодавцем страхових внесків. Крім того, вважає, що обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, а тому підміна судом повноважень суб`єкта владних повноважень є втручанням в повноваження органів Пенсійного фонду.

12.01.2023 до суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що він правомірно не зарахував до страхового стажу позивача періоди, за які відстунє підтвердження сплати страхових внесків. Крім того, навіть при зарахуванні вказаних періодів стаж позивача буде недостатнім для призначення пенсії за віком.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 07.12.2022 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 23.12.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

19.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №38 від 24.11.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі від 15.01.1993, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Страховий стаж позивача становить 18 років 12 місяців 18 днів (з урахуванням кратності 1,5 19 років 7 місяців 18 днів).

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 30.11.2005 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 03.09.2021), з 01.01.2006 по 05.05.2008 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 04.03.2021) з підстав відсутності інформації про сплату роботодавцем страхових внесків.

Вважаючи, що має право на зарахування спірних періодів до страхового стажу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.01.2004 по 30.11.2005 та з 01.01.2006 по 05.05.2008, суд зазначає таке.

Гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення визначаються Тимчасовою Угодою між Урядом України та урядом Російської Федерації від 15.01.1993 (далі Тимчасова угода).

Статею 1 Тимчасової угоди передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 11.07.1982 він працював, зокрема:

- з 01.12.1999 по 01.05.2005 у ВАТ «Норільська гірнича компанія», Заполярна філія;

- з 01.05.2005 по 05.05.2008 у ВАТ «ГМК «Норільський нікель», Заполярна філія.

Відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які поширюється дія указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, від 26.09.1967 про пільги для осіб, працюючих в цих районах і місцевостях, затвердженого постановою РМ СРСР від 10.11.1967 №1029, Таймирський (Догано-ненецький) автономний округ та м.Норільськ з територіями, що знаходяться в адміністративному підпорядкуванні його міських рад народних депутатів, належать до територій Красноярського краю, віднесених до районів Крайньої Півночі.

З наведеного вбачається та визначається сторонами, що період роботи позивача ВАТ «Норільська гірнича компанія» (нова назва ВАТ «ГМК «Норільський нікель») є періодом роботи в районі Крайньої Півночі.

На момент звернення із заявою 19.11.2021 про призначення пенсії позивач (14.12.1965 р.н.) досягнув 55 років та мав стаж не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі, що сторонами не заперечується.

Водночас, в оскарженому рішенні відповідач-2 висновує про недостатність загального стажу позивача, який становить 19 років при мінімально необхідному стажі 25 років. Водночас, відповідач-2 відмовляє у зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи 01.01.2004 по 30.11.2005 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 03.09.2021), з 01.01.2006 по 05.05.2008 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 04.03.2021) з підстав відсутності інформації про сплату роботодавцем страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із статею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановив суд, підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 30.11.2005 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 03.09.2021), з 01.01.2006 по 05.05.2008 (згідно з довідкою №ЗФ9177-исх від 04.03.2021) стала відсутність інформації про сплату роботодавцем страхових внесків за спірні періоди.

16.12.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скерувало запит до пенсійного фонду Російської Федерації щодо надання інформації про сплату ВАТ «Норільська гірнича компанія» та ВАТ «ГМК «Норільський нікель» страхових внесків щодо позивача за спірний період. Проте, відповідь на вказаний запит не отримало.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання ВАТ «Норільська гірнича компанія» та ВАТ «ГМК «Норільський нікель» обов`язку зі сплати внесків він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.01.2004 по 30.11.2005 та з 01.01.2006 по 05.05.2008 не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 30.11.2005 та з 01.01.2006 по 05.05.2008 на підприємстві в районі Крайньої Півночі.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №38 від 24.11.2021 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Також суд враховує, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до приписів Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач (у випадку призначення їй пенсії) перебуватиме на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Стосовно дискреційних повноважень, суд зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Повноваження ж державних органів щодо призначення пенсії за наявності умов, необхідних для її призначення (досягнення пенсійного віку, достатність страхового стажу), не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 19.11.2021.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (по 992,40грн з кожного).

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №38 від 24.11.2021, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з дня звернення за призначенням пенсії з 19.11.2021.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області , місцезнаходження: 43026, м.Луцьк, вул.Кравчука, 22В за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик