Справа № 160/7901/22
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 січня 2023 року

м. Київ

справа № 160/7901/22

адміністративне провадження № К/990/359/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 160/7901/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

03 січня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

25 червня 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" про визнання протиправною бездіяльність Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року за період з 11 березня 2022 року до 31 травня 2022 року в сумі 80322,54 грн; стягнення з Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року за період з 11 березня 2022 року до 31 травня 2022 року в сумі 80322,54 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 11 березня 2022 року до 31 травня 2022 року.

Зобов`язано Державну установу "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 11 березня 2022 року до 31 травня 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи судові рішення, відповідач покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, пункт 4 частини четвертої цієї статті у взаємозв`язку з пунктами 3 та 4 частини другої статті 353 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно зазначити щодо якого саме питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності зазначення конкретної норми (норм) права та мотивованих аргументів неправильного її (їх) застосування, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Щодо посилання пункт 4 частин четвертої статті 328 у взаємозв`язку із пунктом 3 частини другої статті 353 КАС України (суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи) скаржник наголошує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про залучення до справи на стороні скаржника Міністерства юстиції України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

Відповідач вказує, що дане клопотання судом апеляційної інстанції було проігноровано без викладення мотивів.

Проте в матеріалах касаційної скарги відсутній доказ того, що відповідачем було дійсно подане зазначене клопотання, наприклад, копія цього клопотання з штампом про реєстрації вхідної кореспонденції в суді апеляційної інстанції у зв`язку з чим Суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Отже, з огляду на це, Суд відхиляє посилання відповідача на пункт 4 частин четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 3 частини другої статті 353 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Щодо посилання на частину четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України заявник касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції було встановлено фактичні обставини справи, що мають істотне значення для справи на підставі недопустимих доказів.

Верховний Суд наголошує, що недопустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України є доказ, одержаний з порушенням закону, або доказ, яким певна обставина не може бути підтверджена.

Обставиною в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту.

Отже, Суд не приймає до уваги викладені обґрунтування відповідача щодо недопустимості доказів, оскільки скаржником не зазначено які саме докази є недопустимими (такими, що одержані з порушенням законної процедури).

Отже, з огляду на це, Суд відхиляє посилання відповідача на пункт 4 частин четвертої статті 328 у взаємозв`язку із пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Підсумовуючи, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, пункт 4 частини четвертої цієї статті у взаємозв`язку з пунктами 3 та 4 частини другої статті 353 КАС України як на підстави відкриття касаційного провадження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовим рішеннями судів попередніх інстанцій, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пунктів 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 160/7901/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич