Справа № 160/10336/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: 15.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно з ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 1987 року по 06.10.1991 за кваліфікацією гірничий технік-електрик, та період проходження строкової служби у рядах Радянської армії з 26.06.1991 по 25.05.1993, та провести перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 лютого 2022 року.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 20.07.2022 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
03.08.2022 до суду на виконання вимог ухвали суду від 20.07.2022 від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії па пільгових умовах згідно з ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 1987 року по 06.10.1991 за кваліфікацією гірничий технік електрик та періоду проходження позивачем строкової служби у рядах Радянської армії з 26.06.1991 по 25.05.1993;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно з ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 1987 року по 06.10.1991 за кваліфікацією гірничий технік електрик та період проходження позивачем строкової служби у рядах Радянської армії з 26.06.1991 по 25.05.1993 та провести перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 лютого 2022 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15.02.2022 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На звернення адвоката позивача відповідач листом від 22.06.2022 повідомив про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 1987 року по 06.10.1991 та періоду проходження позивачем строкової військової служби у лавах Радянської армії з 26.06.1991 по 25.05.1993. Поряд з цим, позивач зауважує, що вказані періоди навчання та строкової служби мають бути зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, з огляду на ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» та ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 08.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
31.08.2022 через систему «Електронний суд» до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що підстави для зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 1987 року по 06.10.1991 відсутні, оскільки цей навчальний заклад є вищим навчальним закладом, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту»). Відповідач указує, що не підлягає зарахуванню до пільгового стажу і період проходження позивачем строкової служби у лавах Радянської армії з 26.06.1991 по 25.05.1993 через те, що до призову на військову службу позивач не працював на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 (перед призовом на військову службу позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати). Також відповідач зазначає про передчасність вимог позивача в частині перерахунку пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та про те, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих пенсіонером документів є дискреційними повноваженнями органів пенсійного фонду. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 08.08.2022 витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсії справи позивача. Витребувані судом документи були надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
ОСОБА_1 (позивач) з 15.02.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач) та отримує пенсію за віком.
Згідно особистої заяви від 05.04.2022 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або до введення в дію Закону №1058.
Відповідно до статті 38 Закону України від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Періоди навчання в технікумі не зараховуються до пільгового стажу при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду проходження військової служби та періоду навчання в технікумі немає законних підстав.
Проте, позивач уважає, що період проходження військової служби та період навчання в технікумі мають бути зараховані до пільгового стажу роботи за Списком №1. Позивач зазначає, що з урахуванням цих періодів, а також пільгового стажу роботи, нарахованого відповідачем, він набуде права на пенсію, встановлену Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Наведені, за доводами позивача, порушення його соціальних прав і стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Як зазначено вище, позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-Право), копія якого надана до матеріалів справи, страховий стаж позивача становить 30 років 07 місяців 10 днів, додаткові роки за Список 1 12 років 00 місяців 00 днів.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Так, згідно з дипломом Серія НОМЕР_1 , виданим 06.06.1991 ОСОБА_1 , він у 1987 році вступив до Лисичанського ордена Трудового Червоного Прапору гірничого технікуму і в 1991 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності «Гірнича електромеханіка», рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 06 червня 1991 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка. Копія диплому надана позивачем до матеріалів справи, а також надавалась ним до органів пенсійного фонду для призначення пенсії.
Позивач уважає, що період навчання в технікумі має бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1.
Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», система професійної (професійно-технічної) освіти складається з закладів професійної (професійно-технічної) освіти незалежно від форм власності та підпорядкування, що проводять діяльність у галузі професійної (професійно-технічної) освіти, навчально-методичних, науково-методичних, наукових, навчально-виробничих, навчально-комерційних, видавничо-поліграфічних, культурно-освітніх, фізкультурно-оздоровчих, обчислювальних та інших підприємств, установ, організацій та органів управління ними, що здійснюють або забезпечують підготовку кваліфікованих робітників.
Як видно з трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 , позивач (далі мовою трудової книжки): 20.12.1990 принят учеником электрослесаря подземного с полным рабочим днем под землей Шахты имени 60-летия Советской Украины производственного обьединения «Лисичанскуголь»; 16.06.1991 уволен по п.3 ст.36 КЗоТ УССР в связи з призывом в ряды ОСОБА_3 .
Отже, з огляду на період навчання позивача в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі з 1987 по 06.06.1991 та зазначені вище записи трудової книжки позивача про прийняття його з 20.12.1990 на роботу учнем електрослюсаря підземного, суд зазначає, що позивач вже під час навчання був зарахований на роботу.
Таким чином, період навчання позивача з 1987 по 06.06.1991 в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі підлягає зарахуванню до пільгового стажу під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Проте, період навчання позивача у наведеному вище навчальному закладі з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 відповідач зарахував до страхового, а не пільгового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу позивача (Форма РС-Право).
Поряд з цим, згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-Право), період роботи позивача з 20.12.1990 по 25.04.1991 зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.
Отже, зарахуванню до пільгового стажу позивача під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягає період навчання позивача в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991.
Суд не приймає твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що при врахуванні періоду навчання позивача слід враховувати Закон УРСР «Про освіту» в редакції станом на період навчання позивача, та вважає, що слід застосовувати Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових мовах за Списком №1.
Аналогічний висновок викладено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 27.10.2022 у справі №160/3344/22.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (зі змінами та доповненнями), час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у тих випадках, коли на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 видно, що в період з 26.06.91 по 25.05.93 позивач проходив службу в лавах Радянської Армії.
До того ж, згідно з записами трудової книжки, позивач « 16.06.1991 уволен с Шахты имени 60-летия Советской Украины производственного обьединения «Лисичанскуголь» по п.3 ст.36 КЗоТ УССР в связи з призывом в ряды ОСОБА_3 ».
Також, до матеріалів справи надано архівний витяг від 07.06.2021 №680/10-26 «шахты имени 60-летия Советской Украины п/о «Лисичанскуголь».
У цьому витягу викладено (мовою витягу) приказ от 23.04.91 г. №180-к «О предоставлении отпуска без сохранения заработной платы», згідно з яким, ОСОБА_4 таб. №2190 электрослесарю участка ПР-3 предоставлен отпуск без сохранения заработной платы сроком на 65 календарных дня с 26.04. по 30.06.1991 г. для защиты диплома.
Таким чином, суд дійшов висновку, що безпосередньо перед призовом на строкову військову службу позивач і навчався за фахом, і працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що є достатньою підставою для зарахування періоду військової служби з 26.06.1991 по 25.05.1993 до пільгового стажу роботи позивача, а не страхового стажу, як уважає відповідач.
З огляду на викладене, суд відхиляє відповідні доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо зарахування до стажу позивача періоду строкової військової служби.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених обставин справи, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що дії відповідача не були розсудливими та обґрунтованими, тобто відповідач діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для вчинення дії, а також не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Поряд з цим, згідно з позицією, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №676/1557/16-ц (провадження №14-197цс19), у випадку встановлення судовим рішенням факту неналежного виконання органами Пенсійного фонду України своїх обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії відповідний перерахунок здійснюється за весь попередній період, а не з часу набрання законної сили судовим рішенням (строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає).
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, відповідач має перерахувати пенсію позивачеві не лише на майбутні періоди, але й за весь попередній період.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії па пільгових умовах згідно з ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання позивача у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та періоду проходження позивачем строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно з ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та період проходження позивачем строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 15.02.2022 перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.
Позовні вимоги щодо обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є передчасним без урахування пенсійним органом спірного періоду. Повноваження щодо розгляду звернень про перерахунок пенсії покладені законодавством на відповідача. Суд надає лише оцінку правомірності дій та рішень відповідача стосовно результату розгляду звернення.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, зазначені позовні вимоги є передчасними і такими, що задоволенню не підлягають.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Згідно з ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
З огляду на викладені норми, а також часткове задоволення позовних вимог, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судового збору у розмірі 496 грн 20 коп.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 257 КАС України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії па пільгових умовах згідно з ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання ОСОБА_1 у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та періоду проходження ОСОБА_1 строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна