Справа № 380/16959/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання неправомірними дій, скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Личаківський ВДВС, відповідач), у якій просить:

- визнати дії Личаківського ВДВС по складанню оскаржуваної постанови з невірним зазначенням номеру виконавчого листа, даних про дату народження боржника ОСОБА_2 та даних про дату ухвалення судового рішення, на підставі якого виносилася оскаржувана постанова, неправомірними та протиправними та скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.11.2022, винесену державним виконавцем Скіркою С.С. у ВП №5218799.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через неправомірні, протиправні дії та бездіяльність Личаківського ВДВС судове рішення, яке набуло законної сили, винесене 04.02.2016 у справі №813/5744/15, боржником ОСОБА_3 не виконане. Неправомірність дій відповідача встановлена судом - судовим рішенням від 12.07.2022 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52180799 від 17.05.2018 як незаконну. Відновивши виконавче провадження, державним виконавцем Личаківського ВДВС Скіркою С.С. продовжуються неправомірні дії, а саме, виноситься процесуальний документ - постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.11.2022 у ВП №52180799, у якій невірно зазначено номер виконавчого листа, а саме, зазначено виконавчий лист №813/5744/15, виданий 25.08.2016, хоча насправді виконавчим листом є №17/2016; невірно зазначено дані щодо дати народження ОСОБА_3 , яка не є боржником; невірно зазначено дату документу, на підставі якого зупинено дії, а саме зазначено ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2022, якої не існує. Позивач вважає, що порушено вимоги закону та інструкції. Оскільки у справі №813/5744/16 було видано два виконавчих листи різними судами - апеляційним та окружним, - такі неточності ведуть до невідповідностей, помилок, що затягують процес виконання судового рішення. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 30.11.2022 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 28.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач позову не визнав. 04.01.2022 надійшов відзив на позов (вх. №915). На виконанні у відділі ДВС перебувало відновлене виконавче провадження АСВП 52180799 від 04.10.2022 щодо виконання виконавчого листа №813/5744/15 від 25.08.2016, виданого Львівським апеляційним адміністративним судом про зобов`язання ОСОБА_3 за власний рахунок здійснити перебудову об`єкту будівництва «Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок» у відповідність до робочого проекту, розробленого організацією спілки архітекторів України Т.А.М. « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якій затверджений замовником (відповідачем) 16.09.2014 шляхом забезпечення висоти будівлі від відмітки 0.000 м. до гребня даху 6.800 м.; забезпечення заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу; забезпечення дотримання відстані не менше 1.0 м. від найбільшої виступної конструкції стіни до межи сусідньої ділянки. 09.09.2016 державним виконавцем у відповідності до вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою встановлено строк для виконання рішення суду до 16.09.2016, яку скеровано стягувану до відома, а боржнику - до виконання. 17.05.2018 державним виконавцем, керуючись вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 12.07.2022 Львівським окружним адміністративним судом винесено рішення №1.380.2019.005020 щодо скасування постанови державного виконавця Личаківського ВДВС Кичми С.І. про закінчення виконавчого провадження від 17.05.2018 ВП № 52180799 за виконавчим листом №813/5744/15, виданим Львівським окружним адміністративним судом 25.08.2016. 04.10.2022 у відповідності до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 04.10.2022 державним виконавцем на підставі ухвали Львівського окружного адміністративного суду №813/5744/15 від 05.09.2022 про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником винесено постанову про зміну реєстраційних даних, а саме стягувачем у виконавчому провадження є ОСОБА_1 . 12.10.2022 держаним виконавцем призначено перевірку виконання вимог виконавчого документа №813/5744/15 від 25.08.2016 на 25.10.2022 на 09:00 год. Вимогу направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією за адресами вказаними у виконавчому документі та заяві стягувана. 25.10.2022 державним виконавцем здійснено перевірку та встановлено, що виконання вимог виконавчого документа боржником не є можливим, у зв`язку з тим, що боржник на виконання не з`явився, доступу до об`єкта будівництва не надав. 07.11.2022 державним виконавцем повторно призначено перевірку виконання вимог виконавчого документа №813/5744/15 від 25.08.2016 на 15.11.2022 на 09:30 год. Вимогу направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією за адресами вказаними у виконавчому документі та заяві стягувача. 10.11.2022 державним виконавцем керуючись п. 5 ст.ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 про заміну стягувана у виконавчих листах у справі № 813/5744/15 скасовано. Прийнято постанову, відповідно до якої в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 813/5744/15 відмовлено. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Таким чином, з огляду на вищевказане ОСОБА_1 , яка є позивачкою у цій справі, станом на момент розгляду цієї справи не є учасником (стягувачем) виконавчого провадження ВП №52180799. 26.12.2022 державним виконавцем, керуючись п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки стягувач по ВП №52180799 ОСОБА_4 померла. За таких обставин відповідач просить відмовити у здоровленні позову повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Львівським апеляційним адміністративним судом у справі №813/5744/15 25.08.2016 видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_3 за власний рахунок здійснити перебудову об`єкту будівництва «Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок» у відповідність до робочого проекту, розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. «ГАЛАРХБУД», який затверджений замовником (відповідачем) 16.09.2014 шляхом забезпечення висоти будівлі від відмітки 0,000 м. до гребня даху - 6,800 м.; забезпечення заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу; забезпечення дотримання відстані не менше 1,0 метра від найбільш виступної конструкції стіни до межі сусідньої ділянки.

09.09.2016 головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Онисько С.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52180799 з виконання виконавчого листа у справі №813/5744/15.

17.05.2018 державним виконавцем Личаківського ВДВС Кичмою С.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №813/5744/15, виданого 25.08.2016, прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52180799.

12.07.2022 рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.005020 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Личаківського ВДВС (пр. Чорновола, 39, м. Львів, 79038, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправною та скасувати постанову державного виконавця Личаківського ВДВС Кичми С.І. про закінчення виконавчого провадження від 17.05.2018 ВП № 52180799 за виконавчим листом № 813/5744/15, виданим Львівським окружним адміністративним судом 25.08.2016.

З урахуванням скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №52180799, державним виконавцем Личаківського ВДВС Скіркою С.С. прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №52180799 з виконання виконавчого листа №813/57445/15, виданого 25.08.2016.

У зв`язку зі гаданим рішенням суду, державним виконавцем Личаківського ВДВС Скіркою С.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №813/57445/15, виданого 25.08.2016, прийнято постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчих листах, виданих Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/5744/15, а саме замінено померлу ОСОБА_4 на належного стягувача (правонаступника) - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

10.11.2022 державним виконавцем Личаківського ВДВС Скіркою С.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №813/57445/15, виданого 25.08.2016, прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №52180799 до вирішення справи про заміну сторони у виконавчому провадженні по суті.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 813/5744/15 скасовано. Прийнято нову постанову, відповідно до якої в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №813/5744/15 відмовлено.

Вважаючи протиправною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП№52180799 від 10.11.2022 позивач звернулася до суду з цим позовом.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Суд зазначає, що у межах даної справи позивач оскаржує постанову державного виконавця Личаківського ВДВС про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №52180799, де вона ніби то є стягувачем.

Між тим судом встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчих листах, виданих Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/5744/15, а саме: ОСОБА_4 на належного стягувача (правонаступника) - ОСОБА_1 .

Водночас, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 813/5744/15 скасовано. Прийнято постанову, відповідно до якої в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №813/5744/15 відмовлено.

Таким чином, з огляду на вищевказане ОСОБА_1 , яка є позивачем у цій справі, станом на момент розгляду цієї справи не є учасником (стягувачем) у виконавчому провадженні ВП №52180799, а отже, її права не порушено.

Щодо зазначення невірного номера виконавчого документа, то суд враховує, що зазначення у постанові про зупинення вчинення виконавчих дій жодним чином не впливає на правомірність даної постанови. Ба більше, судом не встановлено факту зазначення невірного номера виконавчого листа.

Щодо невірного зазначення даних щодо дати народження боржника ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне.

За правилами абзацу 2 п. 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Отже, законодавець визначив право державного виконавця в разі виявлення у процесуальних документах допущених помилок (граматичних чи арифметичних) їх виправити шляхом винесення відповідної постанови, яка вноситься в автоматизовану систему.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем невірно зазначено дату документу, на підставі якого зупинено дії, а саме зазначено ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2022, якої не існує, то такі твердження позивача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Адже ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022 у справі № 813/5744/15 поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 813/5744/15; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 813/5744/15 за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов`язання вчинити дії; зупинено дію ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 813/5744/15.

Щодо незазначення чітко термінів, строків та порядку оскарження винесеної постанови відповідачем, то в п. 3 оскаржуваної постанови чітко вказано, що постанова може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Додатково суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп Суд зазначив, що ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, ст. ст. 2, 5 КАС України. При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Пунктом 9 ч. 5 ст. 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача. Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. При цьому порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до висновку, що сформульований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Зважаючи на викладене, суд відзначає, що оскаржувана постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.11.2022 у ВП №52180799 є індивідуальним актом та стосується прав та інтересів учасників виконавчого провадження, в межах якого вона прийнята, зокрема стягувача та боржника.

Водночас, як зазначено вище, з огляду на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі № 813/5744/15 позивач не є учасником виконавчого провадження № 52180799.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивач не навела жодних доказів щодо існування реального негативного впливу безпосередньо на її права та не підтвердила, що відповідач, прийнявши постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.11.2022 у ВП №52180799 порушив її права, свободи чи інтереси, в зв`язку з чим в неї виникло право на звернення до суду за їх захистом.

Суд зазначає, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач діяв у порядку та спосіб встановлений Законом України «Про виконавче провадження», порушень прав позивача не допущено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-248, 250, 256, 287, 294, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 17.01.2023.

Суддя Потабенко В.А.