Справа № 240/16835/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/16835/22

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 03 квітня 2022 року «03.04.22 НКРЕ запит перехід»;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 03 квітня 2022 року «03.04.22 НКРЕ запит перехід».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з метою отримання інформації щодо обов`язку побутового споживача при переході на альтернативні джерела енергії, зокрема, встановлення та використання твердотопливного котла для опалювання приміщення, без зміни місця розташування газових приладів (пристроїв), звертатись до оператора ГРМ про зміни до проектної документації та нормативного документу (дата та №), прийнятого НКРЕКП, чи іншим органом, який визначає порядок та строки технічного обслуговування і ремонту плити газової ПГ-4 звернувся із запитом до відповідача, однак у встановлені Законом України "Про доступ до публічної інформації" терміни, відповіді по суті відповідачем не надано.

Допущену відповідачем бездіяльність у наданні інформації на його запит від 03 квітня 2022 року «03.04.22 НКРЕ запит перехід» позивач вважає протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадську організацію "Проти придурків та ідіотів".

09.09.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач, НКРЕКП, Регулятор) просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки відповідачем опрацьовано запит позивача та надано відповідь, яку надіслано на електронну пошту позивача, а тому позовні вимоги являються необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Розгляд справи відкладався у зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 на території України воєнного стану.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що відповідно до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон №2939-VI) ОСОБА_1 подав до НКРЕКП запит на інформацію, в якому просив надати інформацію про:

1) нормативний документ (дата та №), прийнятий НКРЕКП, чи іншим органом, який визначає обов`язок побутового споживача при переході на альтернативні джерела енергії, зокрема, встановлення та використання твердотопливного котла для опалювання приміщення, без зміни місця розташування газових приладів (пристроїв), звертатись до оператора ГРМ про зміни до проектної документації;

- нормативний документ (дата та №), прийнятий НКРЕКП, чи іншим органом, який визначає порядок та строки технічного обслуговування і ремонту плити газової ПГ-4.

Запит направив на офіційний сайт НКРЕКП, наданий у звичайному вигляді та підписаний електронним ключем у форматі р7s, як визначено ч. 12 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» та направив електронним відправленням, що підтверджується вказаним запитом та скріном з журналу вихідної кореспонденції: Ноmепkо за 03 квітня 2022 року.

У відповідь на вказаний запит, НКРЕКП, на електронну пошту позивача надіслала лист №2731/16.2.3/7-22 від 14.04.2022, яким в межах своєї компетенції, роз`яснено перше та друге питання позивача.

Однак позивач, вважає, що відповідачем не надано жодної інформації по суті запиту, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон №2939-VІ.

Відповідно до ст.1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 вищевказаного Закону визначене право на доступ до публічної інформації, яке гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак (ст.4 Закону № 2939-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI визначено, що доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ст.12 вказаного Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом першим частини першої статті 13 вищенаведеного Закону, передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За приписами ч.1 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

При цьому, порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону №2939-VI.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 цього ж Закону).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону № 2939-VI, згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами частини четвертої статті 20 Закону № 2939-VI визначено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Так, оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У даній справі позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо ненадання запитуваної інформації на запит від 03.04.2022. Позивач вважає, що йому не надано жодної інформації по суті його запиту.

Втім суд не погоджується із викладеними твердженнями позивача, та вважає за необхідне зауважити наступне.

На поставлене перше питання у запиті на інформацію позивача від 03.04.2022, відповідач роз`яснив, що відповідно до положень пункту 2.1 розділу ІІ Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.06.2015 за № 674/27119 (далі - Правила безпеки), реконструкція системи газопостачання - зміна структури побудови чи параметрів системи газопостачання, включаючи її технічне переоснащення.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 глави V Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), за необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, за умови, що це не призведе до необхідності збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ в точці приєднання (не потребуватиме збільшення типорозміру комерційного лічильника газу), новий договір на приєднання з новим чи діючим власником об`єкта не укладається.

При цьому у випадку перенесення вузла фліку та/абозменшення його типорозміру (номінальної потужності) або зміни місця розташування газових приладів (пристроїв) в установленому законодавством порядку вносяться відповідні зміни до проектної документації, а у разі її відсутності розробляється нова проектна документація, що забезпечується за рахунок сторони, яка ініціювала реконструкцію чи технічне переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта. Внесення змін до проектної документації в частині комерційного вузла обліку газу здійснюється на підставі оформлених (виданих) Оператором ГРМ технічних умов на реконструкцію комерційного вузла обліку.

Якщо за необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, виникає необхідність збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ в точці приєднання (збільшення типорозміру лічильника газу) або її перенесення, з новим чи діючим власником об`єкта має бути укладений новий договір на приєднання відповідно до умов цього Кодексу. При цьому, якщо заходи з приєднання по вже підключеному до ГРМ об`єкту потребуватимуть лише збільшення типорозміру лічильника газу, місце забезпечення потужності має збігатися з фактичною точкою приєднання цього об`єкта, а процедура приєднання має здійснюватися у порядку, визначеному в пункті 5 глави 2 цього розділу.

При письмовому зверненні споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) про зменшення приєднаної (дозволеної) потужності його об`єкта, визначеної в технічних умовах приєднання та/або проектній документації, в установленому законодавством порядку вносяться відповідні зміни до технічних умов приєднання та/або проектної документації, які погоджуються з Оператором ГРМ. У такому разі змінюються (зменшуються) типорозмір (номінальна потужність) комерційного вузла обліку в точці вимірювання та приєднана потужність об`єкта споживача, а Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. При цьому заходи із заміни комерційного ВОГ забезпечуються Оператором ГРМ за рахунок споживача у строк, що не повинен перевищувати: для побутового споживача - три календарних місяці з дати компенсації споживачем затрат Оператора ГРМ на заміну комерційного ВОГ; для споживача, що не є побутовим, - у строк, узгоджений між Оператором ГРМ і споживачем.

Окремо відповідач зазначив, що правила внесення змін у проектну та робочу документацію, видану замовнику, здійснюється відповідно до вимог розділу 8 ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації», затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 24.01.2009 № 29 (далі - ДСТУ Б А.2.4-4:2009).

Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідачем надане повне роз`яснення на перше питання позивача, поставлене у запиті від 03.04.2022, зокрема роз`яснено передбачений вищевказаними нормами законодавства порядок та випадки за яких є необхідність внесення змін до технічної документації системи газопостачання. Разом з тим, відповідач у листі-відповіді надісланої на електронну адресу позивача посилався на нормативно-правові акти, які регулюють вказані правовідносини.

У відповідь на поставлене позивачем друге питання у запиті від 03.04.2022 (нормативний документ (дата та №), прийнятий НКРЕКП, чи іншим органом, який визначає порядок та строки технічного обслуговування і ремонту плити газової ПГ-4) вказано, що відповідно п. 5.8 розділу V Правила безпеки несправне газове обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, а також газове обладнання при виконанні капітального ремонту помешкань житлових і громадських будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства.

Крім того, зауважено, що положеннями статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII) визначені функції та повноваження Регулятора, серед яких, зокрема, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.

Таким чином, у НКРЕКП відсутні повноваження щодо надання тлумачення нормативно-правових актів, які розроблені іншими органами, а тому запропоновано, в разі необхідності більш детального роз`яснення з питань застосування положень Правил безпеки звернутися до Міністерства енергетики України, до органу, яким затверджені вказані Правила.

А тому, в контексті наведеного, суд вважає, що 14.04.2022 відповідачем надіслано електронною поштою (про що свідчить скрін доданий до відзиву на позов), ОСОБА_1 лист, у якому зазначено відповіді на поставлені позивачем питання у поданому запиті.

З огляду на викладене, суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача щодо надання відповіді на запит позивача від 03.04.2022.

Таким чином, твердження позивача щодо відмови відповідача надати йому запитувану інформацію, не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідь на запитувану інформацію позивачу надано, яку надіслану на його електронну пошту, відтак, доводи позивача про протиправність бездіяльності відповідача, щодо надання інформації на його запит від 03 квітня 2022 року є необґрунтованими. Крім того, слід звернути увагу, що у позовній заяві жодного посилання на лист відповідача датований 14.04.2022 позивачем не здійснено, а лише формально зазначено про неотримання інформації по суті його запиту.

Враховуючи встановлені обставини справи та дослідженні матеріали, суд вважає, що права та охоронювані законом інтереси позивача з боку відповідача не порушені, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що НКРЕКП, надаючи відповідь на запит позивача, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений чинним законодавством України.

За наведених обставин позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська,19, м.Київ,03057. ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (м.Коростишів, вул.Гагаріна, 48, Житомирська область, 12504. ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 17 січня 2023 р.