Справа № 380/4037/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4037/22 пров. № А/857/15082/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Гінди О.М.

з участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправним і скасування рішення за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року (суддя першої інстанції Гавдик З.В., м. Львів, повний текст складено 10.10.2022)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати рішення від 26.10.2021 № 23546/2407 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 83636,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2019, що позивач здійснила сплату ЄСВ за вересень 2019 року на розрахунковий рахунок ГУ ДПС у Львівській області № UA1021306 у розмірі 81261,41 грн та 21.11.2019 сплату ЄСВ за жовтень 2019 року на розрахунковий рахунок ГУ ДПС у Львівській області у розмірі 100 629,14 грн. Однак, 01.12.2019 позивач виявила, що сплатила помилково ЄСВ за вересень і жовтень 2019 року на реквізити ГУ ДПС у Львівській області (Личаківський район м. Львова), замість того, щоб сплатити ЄСВ на реквізити ГУ ДПС у Львівській області (Шевченківський район м. Львова). 02.12.2019 позивач подала заяву начальнику Шевченківської ДПІ Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області, у якій просила перерахувати помилково сплачені кошти у сумі 181890,55 грн на рахунок ГУ ДПС у Львівській області (Шевченківський район у м. Львові, рахунок №UA102130, відкритий в Казначействі України). 31.01.2020 заяву було розглянуто та помилково сплачені кошти Позивачем перераховані на вірний рахунок ГУ ДПС у Львівській області (Шевченківський район у м. Львові, рахунок № UA1021307, відкритий в Казначействі України). Однак, відповідачем безпідставно було прийнято рішення №23546/2407 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Львівській області №23546/2407 від 26 жовтня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині штрафу за несвоєчасну сплату єдиного внеску у розмірі 32261,40 грн, в частині нарахування пені у розмірі 14245,83 грн, всього у сумі 46507,23 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь позивача 496, 20 грн сплаченого судового збору.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, 31.01.2020 року зараховано кошти у рахунок сплати заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 181890, 55 грн. Таким чином, мала місце несвоєчасна сплата суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 єдиного внеску. З огляду на це, контролюючим органом 26.10.2021 року правомірно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій. Враховуючи викладене, є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник апелянта Підгайний О.І. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.10.2019 року ОСОБА_1 здійснила сплату ЄСВ за вересень 2019 року на розрахунковий рахунок ГУ ДПС у Львівській області № UA1021306 у розмірі 81 261,41 грн.

21.11.2019 ОСОБА_1 здійснила сплату ЄСВ за жовтень 2019 року на розрахунковий рахунок ГУ ДПС у Львівській області № UA1021306 у розмірі 100629,14 грн.

02.12.2019 позивач подала заяву начальнику Шевченківської ДПІ Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області, у якій просила перерахувати помилково сплачені кошти у сумі 181 890,55 грн на рахунок ГУ ДПС у Львівській області (Шевченківський район м. Львові, рахунок № UA1021307, відкритий в Казначействі України).

До заяви позивач додала платіжне доручення № 1 від 28 жовтня 2019 року на суму 81261,41 грн та платіжне доручення № 12 від 21 листопада 2019 року на суму 100 629,14 грн.

31.01.2020 заяву ОСОБА_1 було розглянуто та помилково сплачені кошти позивачем перераховані на вірний рахунок ГУ ДПС у Львівській області (Шевченківський район м. Львові, рахунок № UA1021307, відкритий в Казначействі України).

26.10.2021 ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення №23546/2407 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Апеляційній суд погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність вказаного повідомлення-рішення з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 Закону України №2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 6 вказаного Закону платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частин 8 та 11 статті 9 Закону України №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього ж Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 частини 8 статті 9 Закону України №2464-VI).

За правилами частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі Інструкція №449).

За змістом пункту 1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України №2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до згаданої Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Відповідно до пункту 7 розділу VII Інструкції №449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 згаданого розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Умовою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені є несвоєчасна сплата останнім єдиного внеску.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач здійснила сплату єдиного соціального внеску 28.10.2019 року за вересень 2019 року (8 днів прострочення платежу) та 21.11.2019 року за жовтень 2019 року (1 день прострочення платежу). Однак, ОСОБА_1 помилково сплатила ЄСВ за вересень і жовтень 2019 року на реквізити ГУ ДПС у Львівській області (Личаківський район м. Львова) замість того, щоб сплатити ЄСВ на реквізити ГУ ДПС у Львівській області (Шевченківський район м. Львова).

Тобто позивач фактично здійснила всі необхідні дії для повного виконання свого податкового обов`язку зі сплати грошового зобов`язання і гроші надійшли до бюджету.

Допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного внеску та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на єдиний казначейський рахунок.

За наведених обставин, суд вважає, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 13.01.2021 (справа №820/5282/17, адміністративне провадження № К/9901/47906/18).

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А, зважаючи на те, що такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в постанові від 01.08.2018 у справі №813/2487/17, у якій зазначено, що помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк. Допущена позивачем помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.

Відповідні висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/1/16 від 21.02.2018 у справі №813/1008/16.

Отже, оскільки позивач вчинила дії спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету, помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному документі під час сплати суми грошового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою строк, а відтак і для застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача №23546/2407 від 26 жовтня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску у розмірі 32261,40 грн й в частині нарахування пені у розмірі 14245,83 грн, всього у сумі 46507,23 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 16.01.2023.