Справа № 620/5458/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/5458/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області у прийнятті Рішення від 14 лютого 2022 року № 49 про відмову в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі її заяви від 22 січня 2021 року № 723;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області скасувати в повному обсязі прийняте ним Рішення від 14 лютого 2022 року № 49 про відмову в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 22 січня 2021 року на підставі заяви від 22.01.2021 № 723 призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 в одинарному обчисленні не менш ніж 16 років 8 місяців 3 дні, з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі, що дає право на зменшення пенсійного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки станом на 22.01.2021 вона досягла віку 46 років, маючи, при цьому, необхідний страховий та пільговий стаж (16 років 8 місяців 3 дні), вона має право на призначення пенсії на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

ГУ ПФУ в Чернігівській області у відзиві заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки посилання позивача на чинність положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та можливість їх застосування під час вирішення даного спору є необґрунтованим. Вважає, що дані позовні вимоги спрямовані на виконання чинного судового рішення у справі № 620/5372/21. Зазначає, що оскаржуване Рішення є правомірним, оскільки позивач не має необхідного пенсійного віку для призначення пенсії, визначеного в абз. першому пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 50 років. Крім того, пільговий стаж позивача становить 5 років 2 місяці 27 днів, при необхідних - 7 років 6 місяців.

У відповіді на відзив, позивач заперечуючи проти доводів відповідача, викладених у відзиві, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 04.01.2023 відповідачу продовжено процесуальний строк на подання відзиву та долучено його до матеріалів справи № 620/5458/22.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач звернулась до відповідача із заявою від 22.01.2021 про призначення їй пенсії, надавши, при цьому пакет документів (а.с. 37-39), зокрема, Трудову книжку від 20.12.1994 серії НОМЕР_1 (далі трудова книжка), відповідно до записів якої позивача:

05.10.2004 прийнято на посаду бухгалтера до Державного спеціалізованого підприємства «Техноцентр»;

11.08.2008 переведено на посаду головного бухгалтера з капітального будівництва з особливо шкідливими умовами праці;

21.02.2011 призначено на посаду заступника головного бухгалтера з особливо шкідливими умовами праці;

з лютого 2011 року Державне спеціалізоване підприємство «Техноцентр» реорганізовано в державне спеціалізоване підприємство з управління капітальним будівництвом зони відчуження.

01.12.2018 переведено на посаду провідного бухгалтера бухгалтерії зони відчуження;

07.06.2019 переведена на посаду провідного інженера відділу технічної документації з будівництва служби капітального будівництва з особливо шкідливими умовами праці;

30.06.2019 звільнено у зв`язку з переведенням;

01.07.2019 призначено на посаду провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Центр організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження»;

19.09.2019 переведено на посаду заступника головного бухгалтера (29-30).

За результатом розгляду зазначеної вище заяви пенсійним органом було відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням нею пенсійного віку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 50 років. При цьому, для обчислення пільгового стажу не врахований період роботи з 01.07.2019 по 31.12.2020, оскільки в довідці Ф-122 від 14.01.2021 № 09-33-5 зазначена посада ОСОБА_2 - провідний бухгалтер, а в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.01.2021 № 09-34-5 - провідний інженер (а.с. 41-42).

Не погодившись із прийнятим рішенням позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 620/5372/21, яке 25.01.2022 набрало законної сили (а.с. 43-54, 55-61, 62-67), адміністративний позов задоволено частково, ухвалено:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене у листі від 17.02.2021 № 2500-0303-8/8694 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та статей 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно із її заявою від 22.01.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2021 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та статей 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного судового рішення відповідач повторно здійснив розгляд заяви позивача від 22.01.2021 та 14.02.2022 прийняв Рішення № 49, згідно з яким відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 (а.с. 75-78). Прийняття вказаного Рішення обумовлено тим, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачені статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка набула чинності з 11.10.2017, а не пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до наданих документів до пільгового стажу за списком № 1 зараховані періоди роботи з 05.10.2004 по 31.12.2009. Пільговий стаж за списком № 1 складає 5 років 2 місяці 27 днів, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах в 1,5 розмірі 7 років 10 місяців 11 днів. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача становить 25 років 11 місяців 1 день (з урахуванням додатково зарахованого стажу за списком № 1 становить 30 років 11 місяців 1 день).

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2010 по 03.06.2019, з 01.07.2019 по 31.12.2020, оскільки в Довідці від 30.06.2019 № 12 відсутні підписи керівника установи, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера. В довідці від 14.01.2021 № 09-33-5 посада ОСОБА_2 зазначена як «провідний бухгалтер» (а.с. 33), в той час як в Довідці від 14.01.2021 № 09-34-5 «провідний інженер» (а.с. 34), що не відповідає зразку відповідно до Додатку 5 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2019 № 12.

Вважаючи вказане Рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) розділом XIV-І, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі - Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Так, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

За такого правового регулювання та встановлених обставин, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 відмова ГУ ПФУ в Чернігівській області в призначенні позивачу, яка на час звернення до відповідача досягла 45 років, пенсії на пільгових умовах за віком з підстав недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.02.2022 у справі № 360/4639/20 та від 29.09.2022 у справі № 320/4339/20.

Суд зауважує, що із змісту оскаржуваного Рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії також став недостатній пільговий стаж, який складає 5 років 2 місяці 27 днів, при необхідних для жінок, згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, 7 років 6 місяців зазначених роботах за списком № 1.

Відповідно до пункту 22.1-1г підрозділу 1 «Роботи на підприємствах, у науково-дослідних інститутах, лабораторіях, конструкторських і дослідно-конструкторських організаціях і медичних установах розділу XXII «Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, до вказаного Списку включено працівників, зайнятих повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та МОЗ.

Відповідно до пункту 4 «Роботи в зоні відчуження» розділу XXII «Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (далі Список № 1), до нього включено працівників, зайнятих на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше.

З Трудової книжки позивача вбачається, що у період з 05.10.2004 по 30.06.2019 позивач працювала в Державному спеціалізованому підприємстві «Техноцентр» (з лютого 2015 року Державне спеціалізоване підприємство з управління капітальним будівництвом зони відчуження) (а.с. 23-25). При цьому, період її роботи з 05.10.2004 по 31.12.2009 відповідачем зараховано до пільгового стажу.

В оскаржуваному Рішенні пенсійним органом вказано, що підставою для незарахування позивачу до пільгового стажу період її роботи з 01.01.2010 по 03.06.2019 є відсутність у Довідці від 30.06.2012 № 12 підписів керівника установи, начальника відділу кадрів, головного бухгалтера.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1, зі змінами, в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

З аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що територіальний пенсійний орган, який призначає пенсію, під час прийому від заявника документів для призначення пенсії зобов`язаний здійснити перевірку належного оформлення наданих документів, і у випадку виявлення дефектів

має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відтак, уповноважені посадові особи відповідача повинні були перевірити належність оформлення Довідки від 30.06.2012 № 12 і саме на цьому етапі вимагати від установи, яка її видала, дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевірити обґрунтованість її видачі.

Із змісту Розписки-повідомлення від 22.01.2021 № 723 про прийняті разом із заявою про призначення пенсії документи вбачається, що серед документів, які були прийняті спеціалістом пенсійного органу наявна Довідка від 30.06.2019 № 12 (а.с. 38-39). Крім того, із змісту листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 17.02.2021 (а.с. 41-42) вбачається, що вказане не було підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії вперше.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-ІV.

Відповідно до пункту 71 рішення у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» заява № 36548/97, п. 58). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються («Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, п. 40).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вищенаведений конституційний принцип вимагає від владного суб`єкта діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем принципу «належного урядування» за практикою Європейського суду з прав людини в частині визначення підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії - незарахування до пільгового стажу позивача період її роботи з 01.01.2010 по 03.06.2019.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

В матеріалах справи наявні оновлені (як зазначено позивачем у позовній заяві, а.с. 4) Довідки Державного спеціалізованого підприємства з управління капітальним будівництвом зони відчуження від 30.06.2019 № 12 (а.с. 31, 32), які містять підписи голови комісії з реорганізації, головного бухгалтера та менеджеру з персоналу і підтверджують період роботи позивача з 05.10.2004 по 03.06.2019 на посадах, що дають право на пільгову пенсію відповідно до Списку № 1.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а, від 09.12.2021 у справі № 439/571/17.

Проаналізувавши дані Трудової книжки та Довідок від 30.06.2019 № 12, суд констатує, що вони узгоджуються між собою та не містять суперечностей.

Таким чином, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на посадах в Державному спеціалізованому підприємстві «Техноцентр» (у подальшому в Державному спеціалізованому підприємстві з управління капітальним будівництвом зони відчуження) з 05.10.2004 по 03.06.2019 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача її період роботи з 01.07.2019 по 31.12.2020 у зв`язку з тим, що в Довідках від 14.01.2021 № 09-33-5 та № 09-34-5 зазначені різні посади ОСОБА_2 «провідний бухгалтер» та «провідний інженер» суд зазначає наступне.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «<…> перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Вказаний висновок відповідає положенням пункту 4.2 Порядку № 22-1.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 38-39, 41-42) разом із заявою про призначення пенсії відповідачем від позивача були прийняті Довідки від 14.01.2021 № 09-33-5 та № 09-34-5. Однак, заходів щодо перевірки правомірності видачі вказаних Довідок відповідачем, за наявності у нього сумніву, вжито не було.

При цьому, суд критично сприймає твердження відповідача щодо нечинності вказаних довідок у зв`язку з різним написанням посади однієї з уповноважених осіб, які їх підписали, зокрема, оскільки нормами Кодексу законів про працю України, статтями 43-1 та 102-1, передбачено право особи працювати за сумісництвом.

Крім того, зміст вказаних вище Довідок про період роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за Списком № 1 в Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» у період з 01.07.2019 по 31.12.2020 узгоджується із записами Трудової книжки і суперечностей не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказаний період роботи позивача підлягає зарахуванню до її пільгового стажу.

Встановлені судом обставини, свідчать про необґрунтованість, прийнятого відповідачем Рішення від 14.02.2022 № 49 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Положеннями частини третьої статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересі позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 242/3391/17, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В даній справі судом встановлено та не спростовується сторонами, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою від 22.01.2021 досягла віку 46 років (при необхідному 45 років), має страхового стажу - не менше ніж 30 років 11 місяців 1 день (при необхідному - не менше не менше 15 років у жінок). А також судом встановлено про наявність у позивача пільгового стажу не менше ніж 7 років 6 місяців, необхідного для призначення пенсії на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 1788-ХІІ. При цьому, позивач працювала на посадах, передбачених у Списку № 1, в тому числі, до 1 квітня 2015 року.

Вказане свідчить, що позивач досягла необхідного віку, має достатній страховий та пільговий стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, який настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зважаючи на вказане вище, з метою ефективного захисту прав позивача та виключення подальших протиправних рішень, дій чи бездіяльності відповідача суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом:

визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, період її роботи на посадах: з 01.01.2010 по 03.06.2019 в Державному спеціалізованому підприємстві «Техноцентр» (у подальшому в Державному спеціалізованому підприємстві з управління капітальним будівництвом зони відчуження); з 01.07.2019 по 31.12.2020 в Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження»; зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, період її роботи на посадах: з 01.01.2010 по 03.06.2019 в Державному спеціалізованому підприємстві «Техноцентр» (у подальшому в Державному спеціалізованому підприємстві з управління капітальним будівництвом зони відчуження); з 01.07.2019 по 31.12.2020 в Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження»;

визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 14.02.2022 № 49 про відмову позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах на підставі її заяви від 22.01.2021 вх.№ 723; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 22.01.2021 згідно з поданою нею заявою від 22.01.2021 вх.№ 723 на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача, що позовні вимоги у даній справі спрямовані на виконання чинного судового рішення у справі № 620/5372/21, оскільки підставою для прийняття оскаржуваного Рішення, у порівнянні із Рішенням, яке оскаржувалось у справі № 620/5372/21, додатково визначено відсутність у позивача необхідного пільгового стажу.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 11.08.2022 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с. 14).

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, період її роботи на посадах: з 01.01.2010 по 03.06.2019 в Державному спеціалізованому підприємстві «Техноцентр» (у подальшому в Державному спеціалізованому підприємстві з управління капітальним будівництвом зони відчуження); з 01.07.2019 по 31.12.2020 в Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, період її роботи на посадах: з 01.01.2010 по 03.06.2019 в Державному спеціалізованому підприємстві «Техноцентр» (у подальшому в Державному спеціалізованому підприємстві з управління капітальним будівництвом зони відчуження); з 01.07.2019 по 31.12.2020 в Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження».

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14.02.2022 № 49 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах на підставі її заяви від 22.01.2021 вх.№ 723.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 22.01.2021, згідно з поданою нею заявою від 22.01.2021 вх.№ 723, на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України, вул. П`ятницька 83-А, м.Чернігів, 14017, .

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук