Справа № 480/4718/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 р.Справа № 480/4718/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2021, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 12.07.21 по справі № 480/4718/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколіс Трейд"

до Головного управління ДПС у Сумській області, Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколіс Трейд", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, Державної податкової служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Сумській області від 19 березня 2021 року № 06, яким застосовано до ТОВ "Еколіс Трейд" штрафну санкцію в сумі 500000 гривень.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколіс Трейд" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Головним управлінням ДПС у Сумській області, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що фактичною перевіркою встановлено (виявлено) порушення ТОВ "Еколіс Трейд" статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" у частині зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Так, фактичною перевіркою встановлено, що на території позивача для зберігання пального використовується резервуар місткістю 6000 літрів, який переданий до статуту за актом приймання-передачі від 24.11.2020 як резервуар підземний з цегли та металу. Твердження ТОВ "Еколіс Трейд" щодо переміщень пального з паливних баків автомобілів RENAULT (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), DAF (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) до паливних баків тракторів, автонавантажувачів, маніпулятора, на думку відповідача, не може бути взято до уваги, оскільки суперечить розумінню "поняття зберігання пального" та безпосередньо заправки баку транспортного засобу, так як паливний бак є місткістю, у якій пальне перебуває та з якої потрапляє через систему в двигун та забезпечує його механічну роботу. Пальне з баку використовується виключно для роботи транспортного засобу, його руху, а фізичного відпуску пального іншим особам або до інших транспортних засобів не здійснюється. Тобто пальне в баку забезпечує функціонування та рух транспортного засобу і не зберігається для подальшого відвантаження.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач, в порушення вимог статті 15 Закону № 481 ТОВ "Еколіс Трейд", у періоді з 01.04.2020 до 29.04.2020 здійснював (проводив) діяльність щодо зберігання пального (дизельного палива) без наявності відповідної ліцензії.

Одночасно під час фактичної перевірки встановлено неподання до контролюючого органу за основним місцем обліку, згідно з порядком обліку платників податків повідомлення про об`єкти, через які проводиться діяльність. Так, згідно з чотирма повідомленнями про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) поданих ТОВ "Еколіс Трейд" 16.04.2020 через Єдине вікно подання електронних документів ДПС, окремі об`єкти для зберігання пального (дизельного пального) такі як: бочка, резервуар, паливно-заправний комплекс, автозаправний комплекс, не зазначені в наданих повідомленнях (форма № 20-ОПП).

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що рішення від 19.03.2021 за № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500000 грн. за зберігання пального без отримання відповідної ліцензії є правомірним.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 01.02.2021 по 10.02.2021 ГУ ДПС у Сумській області проведено фактичну перевірку ТОВ "Еколіс Трейд" за результатом якої складено акт № 529/18/07/880/40279614 від 10.02.2021.

В ході проведення перевірки місць зберігання паливно-мастильних матеріалів на ТОВ "Еколіс Трейд" за адресою: Сумська область, м. Кролевець, вул. Шевченка, буд. 86, на дату проведення перевірки, а саме 01.02.2021, контролюючим органом встановлено порушення вимог:

- ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, а саме: зберігання пального (дизельного палива) без наявної ліцензії;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, згідно якого платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку), а саме: неподання повідомлення за Формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

19.03.2021 ГУ ДПС у Сумській області винесено податкове повідомлення-рішення: № 6 про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 500000 грн.

Не погодившись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з урахуванням вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та положень п.п. 14.1.6. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, позивач не повинен був отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне після купівлі було завантажене у паливні баки транспортних засобів та використовувалося в господарській діяльності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон № 481/95-ВР.

Відповідно до вимог п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що фахівцями ГУ ДПС у Сумській області встановлено отримання ТОВ "Еколіс Трейд" підакцизного пального на адресу: вул. Шевченка, буд 86, м. Кролевець, Сумська область, що не є акцизним складом, на якому позивач зберігає пальне для власного користування, що є порушенням вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 преамбули Закону № 481/95-ВР, цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Порядок здійснення імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального встановлено ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Згідно з приписами ст. 15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Згідно із ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500000 гривень.

При цьому, ч. 22 ст. 18 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.

Як свідчать матеріали справи, в ході проведення перевірки місць зберігання паливно-мастильних матеріалів на ТОВ "Еколіс Трейд" за адресою: Сумська область, м. Кролевець, вул. Шевченка, буд. 86, на дату проведення перевірки, а саме 01.02.2021, контролюючим органом встановлено порушення вимог: ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, а саме: зберігання пального (дизельного палива) без наявної ліцензії.

За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цьогоКодексу.

Приписами п.п.14.1.6. п.14.1. ст.14 ПК України визначено термін акцизний склад, яким, зокрема, у відповідності до п. «б» вказаного підпункту є приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

У відповідності до п. «г» п.п.14.1.6. п.14.1. ст.14 ПК України не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої та згідно п. «ґ» вказаного підпункту - приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до ст. 1 № 481/95-ВР, місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

З вказаних вище положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки у разі зберігання пального у відповідних спорудах, обладнаннях або ємностях.

Як роз`яснено у листі ДФС України від 15.08.2019 року № 3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, у розумінні Закону № 481/95-ВР, суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що пальне позивачем було придбано для використання в господарській діяльності підприємства. Як зазначив позивач та підтверджується матеріалами справи, а саме копіями технічних паспортів та договорами оренди транспортних засобів, придбане пальне у ТОВ "СТРОЙ ЦЕНТР" використовується виключно у власній господарській діяльності, для заправки техніки, яка перебуває у користуванні товариства.

Згідно матеріалів справи протягом квітня місця 2020 року ТОВ "Еколіс Трейд" придбавало у ТОВ "СТРОЙ ЦЕНТР" дизельне паливо: 08.04.2020 року - 2450 л., 13.04.2020 року - 4650 л., 22.04.2020 року - 4940 л., 28.04.2020 року - 4940 л.

Дане пальне в повному обсязі було використано позивачем для власних потреб, а саме заправки техніки, яка перебуває у користуванні товариства, що підтверджується копіями технічних паспортів та договорів оренди транспортних засобів, які також надавалися відповідачу, що спростовує твердження скаржника про неподання таких документів.

У зв`язку з виробничою необхідністю, задля забезпечення здійснення господарської діяльності позивачем здійснювалось переміщення пального з паливних баків вантажних автомобілів до паливних баків відповідної техніки, на підтвердження чого, позивачем було надано відповідачу "Обороти рахунку 203 за квітень 2020 року" в розрізі транспортних засобів.

Позивач наполягає на тому, що ним за наведеною адресою не здійснюється зберігання дизельного пального, а придбане пальне відвантажується у паливні баки транспортних засобів, які мають достатній об`єм для вміщення отриманого палива. Отже, фактичного зберігання в стаціонарних ємностях взагалі не відбувалось.

Судом встановлено, що при проведені перевірки ТОВ "Еколіс-Трейд" представниками податкової служби за зазначеною адресою не зафіксовано та не доведено належними та допустими доказами факт та місце зберігання дизельного пального.

Доказів того, що у позивача зареєстрований резервуар, який використовується для зберігання пального, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене та підстави, які слугували висновку податкового органу, податковим органом не доведено належними та допустимим доказами, що ТО "Еколіс-Трейд" відповідає підакцизним умовам згідно ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального".

Доказів на підтвердження фактів зворотнього, контролюючим органом судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що акт перевірки не містить посилання на конкретну норму статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального", порушення якої встановлено, враховуючи, що сама стаття містить значну кількість вимог до імпорту, еспорту, оптової та роздрібної торгівлі алькогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального.

Також, в акті не зазначено доказів, які б свідчили, що позивач протягом 2020 року зберігав пальне, оскільки сама поставка пального та наявність на території позивача резервуару місткістю 6000 літрів для зберігання пального не свідчить про його зберігання, строк зберігання та кількість пального, що зберігалось, місце та об`єкт, де зберігалось також не вказано.

Оскільки відповідачем не доведено наявності у позивача місць зберігання пального, тобто, місця (території), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, відтак, застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій за відсутність ліцензії на провадження діяльності зберігання пального є безпідставним та висновки про порушення ТОВ "Еколіс-Трейд" ст. 15 Закону № 481/95-ВР є необґрунтованими.

Щодо порушення позивачем п. 63.3 ст. 63 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Водночас підпунктом 75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а підстави фактичної перевірки визначені у п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Відтак, перевірка дотримання платником податку вимог п.63.3 ст.63 ПК України не може здійснюватися шляхом проведення фактичної перевірки.

Більше того, як слідує із акту фактичної перевірки (п. 1.5) межі фактичної перевірки позивача визначені її метою - перевірка проведена в частині здійснення функцій, визначених, законодавством у сфері виробництва і обігу пального, у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу та реалізації пального, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами - лічильниками.

Таким чином, посадові особи відповідача, констатувавши в акті фактичної перевірки порушення відповідачем порядку подання звітності за формою 20-ОПП, вийшли за межі свої повноважень, визначених їм керівником. При цьому, як вбачається і з того ж акту перевірки, фактично перевіряючими не досліджувалися обставини щодо наявності майна та дій, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів, оскільки відсутні посилання на будь-які документи бухгалтерського обліку, якими у відповідності до закону можуть бути підтверджені відповідні обставини та розрахунки.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій та законність прийнятих рішень.

Оскільки контролюючим органом не підтверджено факту зберігання ТОВ Еколіс-Трейд" дизельного палива за адресою: вул. Шевченка, 86, м. Кролевець, Сумська область та, відповідно, факту неподання повідомлення за Формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, колегія суддів приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 19.03.2021 року № 06 є протиправним та підлягає скасуванню.

Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу ГУ ДПС у Сумській області без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні ст.139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат по даній справі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 по справі № 480/4718/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 17.01.2023 року