Справа № 200/4567/22
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Справа№200/4567/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення трьох відсотків річних з 01.09.2014 по травень 2021 року,

встановив:

12.10.2022 ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Пенсійного фонду України (далі відповідач-1, місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 9, м. Київ, 01014; код ЄДРПОУ 00035323) про стягнення трьох відсотків річних з 01.09.2014 по травень 2021 року.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано встановлені судом докази по справі.

02.11.2022 Пенсійний фонд України надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

02.11.2022 судом долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, наданий Пенсійним фондом України.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2) та витребувано встановлені судом докази по справі.

21.11.2022 відповідач-2 заявив клопотання про доручення до матеріалів справи доказів по справі.

21.11.2022 судом долучено до матеріалів справи докази по справі: копію електронної пенсійної справи позивача, яку надано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою від 25.11.2022 витребувано у відповідача-2, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, визначені судом докази по справі.

30.11.2022 відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, заявив клопотання про доручення до матеріалів справи доказів по справі.

30.11.2022 судом долучено до матеріал справи докази по справі.

30.11.2022 відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надав відзив на позовну заяву.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 01.12.2022 відмовлено відповідачу-2, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області, в долученні до матеріалів справи відзиву на позовну заяву. Витребувано у відповідачів докази по справі.

12.12.2022 представник Пенсійного фонду України звернувся до суду із заявою щодо виконання вимог ухвали суду від 01.12.2022.

14.12.2022 судом долучено до матеріалів справи заяву представника Пенсійного фонду України від 12.12.2022.

15.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заявило клопотання про доручення до матеріалів справи доказів по справі.

Ухвалою від 15.12.2022 долучено до матеріалів справи докази по справі, які надано відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, 15.12.2022.

21.12.2022 відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надав до суду докази по справі.

Ухвалою суду від 23.12.2022 долучено до матеріалів справи докази по справі, які надано відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

11.01.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Судом долучено відповідь на відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач у травні 2021 року здійснив на його користь виплату заборгованості за період з 01.09.2014 по 31.05.2017. У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь три відсотки річних за увесь період невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо виплати позивачу пенсії відповідно до вимог Конституції України та статті 625 ЦК України.

Відповідачем-1 до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останнім вказано про безпідставність позовних вимог. Відповідач-1 зазначає, що жодних зобов`язань на нього як Пенсійний фонд України судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20 покладено не було. Зазначає, що позивачем не наведено мотивів та необґрунтовано жодним нормативно-правовим актом підстав для пред`явлення вимог про зобов`язання виплати 3% річних. Відповідач-1 вказує, що стягнення інфляційних збитків пов`язане з невиконанням або неналежним виконанням цивільно-правових зобов`язань та є заходом цивільно-правової відповідальності, проте Пенсійний фонд України є неприбутковою організацією і як орган державної влади не користується грошовими коштами, належними позивачу, та не має договірних зобов`язань з позивачем. Враховуючи викладене, відповідач-1 вважає, що позивач не надав доказів, які б свідчили про порушення його інтересів та права на пенсійне забезпечення саме Пенсійним фондом України. Крім того, відповідач-1 вказує на порушення позивачем установлених КАС України строків звернення до суду з вказаним позовом. Відповідач-1 вказує, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.06.2021 позивачу повідомлено про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі № 242/3281/20 та виплату коштів за період з 01.09.2014 по 31.05.2017 на його виконання, проте позивач звернувся до суду лише у серпні 2022 року. Зважаючи на викладене, відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідачем-2 до суду також подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останнім вказано про безпідставність позовних вимог. Відповідач-2 вказує, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів. Відповідач вказує, що у справі, що розглядається, встановлено, що на виконання судового рішення від 25.12.2020, залишеного без змін ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено позивачу нарахування та виплату пенсії за період з 01.09.2014 по 31.05.2017. Доплата за рішенням суду проведена та виплачена в травні 2021 в розмірі 40468,09 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та враховуючи ту обставину, що доплата була проведена за рішенням суду, відповідач зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за наявності якої можлива виплата суми компенсації. У зв`язку з цим відповідач-2 просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що свої позовні вимоги він обґрунтовує саме положеннями статті 625 ЦК України. Щодо строків звернення до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що відсутні будь-які часові обмеження в контексті спірних правовідносин. Водночас, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (за загальним захворюванням), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 17.09.2019.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20, що набрало законної сили на підставі ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації, Пенсійного фонду України, Селидовського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України Донецької області про повернення пенсійних виплат - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2017 року.

Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, код ЄДРПОУ 41247274) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду звернуто до негайного виконання.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.06.2021 №5519-4766/Ч-15/8-0500/21 позивачу на його звернення на «Урядову гарячу лінію» повідомлено, що у травні 2021 року він отримав поточну виплату пенсії та заборгованість за період з 01.09.2014 по 31.05.2017 у сумі 40468,09 грн. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.10.2021 №14651-13В93/Ч-15/8-0500/21 позивачу на його запит надано розрахунок суми пенсії, виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20.

Між сторонами у справі відсутній спір щодо розміру виплачених позивачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20 грошових коштів та строків їх виплати.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення сторін справи, суд виходить з такого.

Щодо обставин дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

В порядку частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший частини другої статті 122 КАС України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

З матеріалів справи встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із позовом до Держави Україна в особі Пенсійного фонду України про стягнення компенсації втраченої частини пенсії та індексації з провини відповідача. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.01.2022 справу №242/276/22 передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у цій справі позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Пенсійного фонду України про стягнення компенсації втраченої частини пенсії та індексації з провини відповідача повернуто позивачу.

11.08.2022 ОСОБА_1 подано до Донецького окружного адміністративного суду (засобами поштового зв`язку) позовну заяву до Держави Україна в особі Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення трьох відсотків річних з 01.09.2014 по травень 2021 року, яка є предметом розгляду цієї адміністративної справи.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідач у травні 2021 року здійснив йому нарахування та виплату заборгованості з виплати пенсії за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що з травня 2021 року позивач був обізнаний про таке нарахування. Вказана інформація також викладена у наданому позивачеві на його власний запит листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.06.2021 №5519-4766/Ч-15/8-0500/21.

Суд враховує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд враховує, що судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у справі № 240/12017/19 від 31.03.2021 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду; в той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно, а відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Натомість, як слідує з матеріалів справи, лише після отримання на свій запит відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.10.2021 №14651-13В93/Ч-15/8-0500/21 ОСОБА_1 був ознайомлений саме із помісячним розрахунком (з вересня 2014 року по травень 2017 року) нарахованої та виплаченої йому на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20 суми пенсії.

Отже, беручи до уваги вчинення позивачем дій щодо з`ясування обставин повного виконання судового рішення, суд вважає, що первинне звернення позивача з даним позовом до Селидівського міського суду Донецької області здійснено в межах шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду.

Зважаючи на те, що після повернення позивачу позовної заяви у справі №242/276/22 ОСОБА_1 одразу звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з новим позовом (з урахуванням строків пересилання поштових відправлень), суд вважає наявними підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Щодо суті заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стягнення з боржника інфляційних витрат регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Проте, у позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що між сторонами у справі відсутні цивільно-правові відносини, відсутнє цивільно-правове порушення з боку відповідача, яке мало б складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинило збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

У відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд враховує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2020 у справі №242/3281/20 не визначено грошового зобов`язання до стягнення, таке рішення має зобов`язальний характер, з цих причин також відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570, від 19.08.2020 у справі №826/7444/16.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

В порядку приписів статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Пенсійного фонду України (місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 9, м. Київ, 01014; код ЄДРПОУ 00035323), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, код ЄДРПОУ 13486010) про стягнення трьох відсотків річних з 01.09.2014 по травень 2021 року відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.01.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна