Справа № 420/2792/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/2792/22
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, Одеської митниці Держмитслужби про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці Держмитслужби від 22.12.2021 №785-о року (зі змінами внесеними наказами Одеської митниці Держмитслужби від 29.12.2021 №793-о, 06.01.2022 №2-о), яким їй припинено 06.01.2022 року державну службу на посаді заступника начальника управління начальника відділу управління персоналом, кадрового забезпечення, адаптації та організації конкурсів персоналу управління кадрового забезпечення Одеської митниці Держмитслужби звільнивши із займаної посади у зв`язку з реорганізацією Одеської митниці Держмитслужби на підставі п.4 ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та п.1 ст.40 КЗпП України;

поновити її на посаді заступника начальника управління начальника відділу управління персоналом, кадрового забезпечення, адаптації та організації конкурсів персоналу управління кадрового забезпечення Одеської митниці Держмитслужби з 07.01.2022 року;

стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.01.2022 по день ухвалення судового рішення;

стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність звільнення, оскільки їй не було запропоновано посади, яка є рівноцінною раніше займаній.

Також зазначено, що у зв`язку з непорозумінням з відповідачем, безпідставного та незаконного звільнення їй завдано моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 1 000 000 грн. У результаті дій відповідача, які спричинили приниження честі та гідності, душевні страждання, позивач, як особа з інвалідністю, вимушена була неодноразово приймати заспокійливі засоби для збереження свого здоров`я та емоційного стану.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року, ухваленим за правилами загального позовного провадження, позов задоволено частково. Суд скасував наказ про звільнення, поновив ОСОБА_1 на раніше займаній посаді та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 118 515,45 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Відмовляючи у стягненні на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів позовної заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй відповідачем моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у частині відмови у компенсації моральної шкоди, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення вказаної позовної вимоги.

В обґрунтування наведених доводів апелянт зазначила, що матеріали справи містять консультативний висновок сімейного лікаря, відповідно до якого позивачка зверталась за медичною допомогою у січні 2022 року і своє захворювання пов`язувала з перенесеним психо-емоційним стресом внаслідок звільнення.

Лікарем був поставлений діагноз: синдром вегетативних дисфункцій з кардіальним синромом, панічні атаки, астено-нейротичний синдром, депресивний синдром, ІСХ, АСКС, тиреотоксикоз.

Позивач вважає, що з урахуванням звернення за медичною допомогою, пов`язаною з незаконним звільненням, наявного статусу у позивача особи з інвалідністю ІІ групи та тяжкості моральних страждань і переживань, суд першої інстанції протиправно відмовив у стягненні моральної шкоди з відповідача.

Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, Одеська митниця Держмитслужби своїм правом на подання відзиву не скористались.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Позивачем оскаржено рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні на його користь компенсації моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн., тому у відповідності до приписів ст. 308 КАС України, дане рішення суду переглядається виключно у оскаржуваній частині.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

На підставі ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Позивачем вказано, що внаслідок звільнення їй було поставлено діагноз: синдром вегетативних дисфункцій з кардіальним синромом, панічні атаки, астено-нейротичний синдром, депресивний синдром, ІСХ, АСКС, тиреотоксикоз.

Судова колегія, дослідивши консультативний висновок сімейного лікаря від 26.01.2022 року, зазначає, що вказані діагнози носили попередній характер, тому потребували подальшого підтвердження та консультацій профільних лікарів: невролога та психотерапевта (т.1 а.с. 71).

Разом з тим позивачем не надано до суду належних доказів підтвердження попереднього діагнозу з боку невролога та психотерапевта, тому судова колегія доходить висновку, що а ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційній скарзі позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку захворювань з фактом звільнення.

Крім того, позивачем також не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена до відшкодування сума у розмірі 1 000 000 грн.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.