Справа № 160/16356/22
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями та зазначає, що вони прийняті поза межами строку, визначеному Податковим кодексом України, акт проведення фактичної перевірки складений 09.08.2021, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті 07.12.2021. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровський області не доведено належними та допустимими доказами той факт, що під час проведення фактичної перевірки позивача перевіряючими встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без статусу підприємства громадського харчування та факт встановлення зберігання, реалізації алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразку. Крім того, в п.2.2.12 перевіряючими вказано, що ними встановлено порушення при прибанні салату вартістю 170 грн, яловичого медальйону вартістю 260 грн, лимонаду м`ята-груша вартістю 50 грн, Джин Тонику вартістю 140 грн, десерту «Танцююча троянда» вартістю 130 грн, послуги «Клубний сервіс» вартістю 75 грн, на загальну суму 825 грн, операцію здійснено без застосування реєстратора розрахункових операцій. Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не здійснює продаж товарів (продуктів харчування, готової їжі тощо), не надає послуги з наданням жодного з видів харчування споживачам, у нього взагалі відсутні наймані працівники (кухарі), які б могли придбати, приготувати та надати ці послуги, відсутнє навіть обладнання на приготування їжі. Територія туристичної бази «Лейк Парк», яка належить ТОВ «Дубрава Парк» дуже велика. ФОП ОСОБА_1 один з орендарів ТОВ «Дубрава парк», орендує 30кв.м. території для здійснення господарської діяльності у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Працівники ФОП ОСОБА_1 30.07.2021 о 18:40 взагалі не працювали в цей час на території турбази. Тому, працівники ФОП ОСОБА_1 30.07.2021 не здійснювали жодного продажу будь-яких алкогольних напоїв, зокрема їжі під час проведення нібито фактичної перевірки податковим органом у ФОП ОСОБА_1 та не були обізнані про проведення перевірки. не отримували ані наказ на проведення перевірки, ані направлення на проведення цієї перевірки. ФОП ОСОБА_1 взагалі не відомо у кого 31.07.2021 були придбані товари перелічені у пункті 2.2.12 акту. З акту фактичної перевірки не встановлено, що посадовими особами контролюючого органу здійснювалось вилучення товару алкогольної продукції, на якій нібито відсутня марка акцизного податку. Акт фактичної перевірки не містить інформації, яка дозволяє встановити факт порушення ФОП ОСОБА_1 правил маркування алкогольних виробів, з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, опису дій, вчинених ревізорами в ході фактичної перевірки. Наведені обставини стали підставою для звернення до оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У зв`язку з перебуванням судді Парненко В.С. у щорічній відпусті, розгляд справи здійснено в перший робочий день судді.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем 22.04.2019, що підтверджується долученою до позовної заяви випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ФОП ОСОБА_1 здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 56.29 Постачання інших готових страв; 56.21 Постачання готових страв для подій.
30.07.2021 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №3547-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яким вирішено керуючись ст. 19-1, ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі п.п. 80.2.5, 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, п. 52-2 Податкового кодексу України провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Перевірку вирішено розпочати з 30.07.2021 тривалістю не більше 10 діб.
На підставі наказу №3547-п від 30.07.2021 складені направлення на проведення перевірки від 30.07.2021 №3828, №3829.
30.07.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області здійснено вихід за адресою перевірки, визначеною у наказі №3547-п від 30.07.2021.
Суду надані копії направлень на проведення перевірки від 30.07.2021 №3828, №3829, на яких здійснено напис про пред`явлення направлень та наказу про проведення фактичної перевірки ОСОБА_3 .
За результатами фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 09.08.2021 №2733/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 .
В акті фактичної перевірки зазначено, що вона проведена в присутності:
- ОСОБА_2 , офіціант, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- ОСОБА_4 , адміністратор, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Документи, що засвідчують особу, в акті фактичної перевірки визначено «зі слів», дата початку роботи ОСОБА_2 01.05.2021, дата початку роботи ОСОБА_4 - 10.12.1983 (дата початку роботу, зазначена в акті фактичної перевірки, збігається з датою народження вказаною особи, яка зазначена в акті перевірки).
В пункті 2.2.12 акту фактичної перевірки зазначено про проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій при продажу товарів: салат « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вартістю 170 грн, яловичі медальйони вартістю 260 грн, лимонад м`ята-груша вартістю 50 грн, ОСОБА_5 вартістю 140 грн, десерт «Танцююча троянда» вартістю 130 грн, послуги «Клубний сервіс» вартістю 75 грн, на загальну суму 825 грн.
В пункті 2.2.20 акту фактичної перевірки зазначено, що в ході перевірки встановлено:
- факт продажу алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без статусу підприємства громадського харчування;
- факт зберігання, реалізації алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, а саме в реалізації ром «Сapitan Morgan» Spiced Gold об`ємом 1 л по ціні 1600 грн без наявності марок акцизного податку;
- на момент перевірки 30.07.2021 о 18 год. 40 хв. відсутні трудові відносини між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 , а саме згідно поданої звітності ФОП ОСОБА_1 , що міститься в АІС «Податковий блок» станом на 30.07.2021 ОСОБА_4 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не перебуває;
- ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби в повному обсязі всіх документів, що належать до предмету перевірки;
- проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування налаштування товарів без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД для підакцизних товарів;
- проведення розрахункових операцій з продажу товарів без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі розрахункового документа встановленого зразка на суму 825 грн.
В розділі 3 «висновки перевірки» встановлені наступні порушення:
- п.п. 1, 2, 11, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-P «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
- ст. 11, ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-В «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- п. 85.2 ст. 85 ПК України;
- ст. 2, 21, 22, 23, 24 Кодексу законів про працю України.
06.08.2021 перевіряючими ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт №000326/1, що засвідчує факт відмови від підписання акту фактичної перевірки офіціанта ОСОБА_2 .
До акту фактичної перевірки долучено:
- пояснювальну офіціанта ОСОБА_6 , якою зазначено, що за барною стійкою знаходилась пляшка рому ОСОБА_7 , без наявності марки акцизного податку; на пляшці залишився шматок зліва та шматок справа, але в цілому марки не має, вона пошкодилась та випала при транспортуванні;
- письмову вимогу перевіряючих про надання документів від 30.07.2021;
- опис алкогольних напоїв, які знаходяться у ФОП ОСОБА_1 ;
- копії х-звітів та касового чеку.
На підставі акту фактичної перевірки від 09.08.2021 №2733/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 складено протокол про адміністративні правопорушення №525 від 18.08.2021.
07.12.2021 відповідачем сформовані податкові повідомлення-рішення форми «С»:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.
В обґрунтування підстав звернення до суду позивачем, крім іншого, зазначено про невручення наказу про проведення фактичної перевірки №3547-п від 30.07.2021 та направлень від 30.07.2021 №3828, №3829.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб податкових органів під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податковий кодексом України (далі -ПК України).
У відповідності до п.п.19-1.1 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючими органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, в тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст. 80 ПК України, а саме: фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Отже, попереднє завчасне ознайомлення ФОП ОСОБА_1 з наказом про проведення перевірки та направленнями не передбачено у випадку проведення фактичної перевірки.
Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
За приписами ч.2 п. 81.1. ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Відповідно до п. 81.1 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Суду надані копії направлень на проведення перевірки від 30.07.2021 №3828, №3829, на яких здійснено напис про пред`явлення направлень та наказу про проведення фактичної перевірки ОСОБА_3 .
Відповідно до наказу №17 від 30.04.2021 «Про прийняття на роботу» позивачем прийнято офіціантом ОСОБА_2 з 01.05.2021.
Представник позивача в позовній заяві вказує на несвоєчасності прийняття податкового повідомлення-рішення, оскільки акт проведення фактичної перевірки складений 09.08.2021, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті 07.12.2021.
Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
До відзиву долучено акт від 06.08.2021 №000326/1, що засвідчує факт відмови від підписання акту фактичної перевірки офіціанта ОСОБА_2 , а тому акт фактичної перевірки було направлено на адресу позивача, що підтверджується долученими до відзиву копіями квитанції та конверту про направлення. Конверт з актом фактичної перевірки повернувся на адресу податкового органу 22.11.2021, що підтверджується відміткою.
Таким чином, відлік строку для прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками проведення фактичної перевірки розпочався 22.11.2021 та закінчився 10.12.2021.
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 07.12.2021, тобто в межах встановлених п`ятнадцяти робочих днів з дня повернення конверту про невручення акту фактичної перевірки позивачу.
Таким чином, судом не встановлено порушень процедури проведення перевірки та формування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
З метою всебічного з`ясування всіх обставин справи при прийнятті оскаржуваного рішення, суд вважає за необхідне надати правову оцінку суті встановленого порушення.
- п.1.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа на суму 825 грн;
- п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів;
- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не ведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 64 900,00 грн.
Стосовно встановленого порушення: проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа на суму 825 грн, суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом України від 06.07.1995 №265/95-P «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Відповідно до вимог статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1 статті 3 Закону №265/95-ВР);
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2 статті 3 Закону №265/95-ВР);
вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР).
До акту фактичної перевірки долучено копію чеку №114220 від 30.07.2021.
З інформації чеку №114220 від 30.07.2021 встановлено, що його відкрито для проведення та фіксування розрахункової операції на суму 825 грн, яка включає в себе придбання споживачем: салату «Цезар» вартістю 170 грн, яловичих медальйонів вартістю 260 грн, лимонаду м`ята-груша вартістю 50 грн, Джин Тоніку вартістю 140 грн, десерту «Танцююча троянда» вартістю 130 грн, послуги «Клубний сервіс» вартістю 75 грн.
Таким чином, у перевіряючих є в наявності чек на придбані страви, доказів того, що такий чек перевіряючим не видавався офіціантом, суду не надано. Підтвердженням невидачі можуть бути пояснення свідків, офіціанта, фото та відео докази. Однак, таких доказів ані акт фактичної перевірки, ані відзив не містить.
Наявність у відповідача чеку спростовує встановлене порушення щодо проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа на суму 825 грн.
Стосовно встановленого порушення: проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, суд зазначає наступне.
Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (далі Закон № 265/95-ВР).
Пунктом 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Відповідно до статті 2 Закону № 265/95-ВР фіскальний режим роботи - це: режим роботи опломбованого належним чином реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій; режим роботи програмного реєстратора розрахункових операцій, зареєстрованого у реєстрі таких реєстраторів, що забезпечує реєстрацію розрахункових документів на фіскальному сервері контролюючого органу відповідно до цього Закону.
Фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звітний чек) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час створення якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься відповідно до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу (стаття 2 Закону № 265/95-ВР).
Пунктом 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Суд зазначає, що відповідач в попередньому порушенні взагалі заперечує факт видачі фіскального чеку, при цьому наступним порушенням зазначає не зазначення в чеку коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
Суду не надано належних доказів придбання у суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв без визначення коду УКТЗЕД.
Так, відповідно до акту фактичної перевірки від 09.08.2021 №2733/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 перевірку розпочато 30.07.2021 о 18 год. 40 хв., направлення на проведення перевірки вручено 30.07.2021 о 18 год. 40 хв.
До матеріалів перевірки долучено чек, датований 30.07.2021 о 16 год. 28 хв. Вказаний чек містить інформацію про його видачу «лейк парк» без зазначення адреси місця провадження господарської діяльності.
Разом з чеком суду надано Х-звіти за 31.07.2021 з визначенням «ресторан ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ».
Таким чином, наданий чек, датований 30.07.2021 о 16 год. 28 хв., не відповідає назві суб`єкта господарювання позивача, не містить адреси та найменування позивача у справі, що не дає можливості ідентифікувати його належність саме до підприємницької діяльності позивача у справі.
Доказів придбання алкогольних напоїв у період проведення фактичної перевірки з 30.07.2021 18 год. 40 хв. по 06.08.2021 о 15 год. 45 хв. суду не надано, відтак вчинення вказаного порушення саме позивачем у справі не підтверджене належними засобами доказування.
Стосовно встановленого порушення: не ведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, суд зазначає наступне.
Правові засади регулювання організації ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996).
Згідно пункту 2 статті 3 Закону №99в бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.
Статтею 9 Закону №996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому були здійснені.
Суд звертає увагу, що до відзиву відповідачем надано опис нафтопродуктів та газу скріпленого та/або алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які знаходяться у ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ).
В силу вимог підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, серед іншого, мають право вимагати під час проведення перевірок від платника податків, що перевіряються, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей.
Разом з тим, перевірка, результати правомірності якої з`ясовуються в даній справі, є в розумінні вимог статті 80, пунктом 82.3 статті 82 і пунктом 86.5 статті 86 Податкового кодексу України, - фактичною, а не камеральною чи документальною (плановою або позаплановою; виїзною або невиїзною). А тому, проведення такої перевірки та її оформлення слід здійснювати з особливостями саме фактичної перевірки.
В положеннях статті 80 Податкового кодексу України відсутні норми стосовно проведення інвентаризації з метою перевірки ведення порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання) суб`єктом господарювання, однак реалізація контролюючим органом права вимагати від платника податків в ході фактичної перевірки зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (підпункту 20.1.9. пункту 20.1. статті 20 коментованого Кодексу) слід застосовувати в комплексі із наказом Державної податкової адміністрації України №534 від 12.08.2008.
Рекомендації щодо оформлення додатка до акта перевірки з порядку визначення повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) визначені в розділі 5 Методичних рекомендацій №534.
Так, фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), визначені при обстеженні приміщень суб`єкта господарювання, під час перевірки відображаються у відомості про результати контролю за повнотою оприбуткування, реалізації та фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей) (надалі по тексту також Відомість), форму якої наведено у додатку 3 до Методичних рекомендацій.
У Відомості зазначаються назва та код суб`єкта господарювання, адреса, назва й адреса господарського об`єкта, інформація про підставу проведення перевірки, дата та час початку і завершення перевірки, інформація про результати перевірки.
Перед проведенням перевірки у матеріально відповідальної особи береться розписка щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), включення у товарні звіти всіх видаткових і прибуткових документів на цінності. Розписка є невід`ємною частиною Відомості.
В порушення наведених норм суду не надано ані належним чином складеної відомості про оприбуткування товарно-матеріальних цінностей, ані розписки позивача щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків.
Отже, вказаний документ складений перевіряючими без підтвердження позивачем відповідного переліку товарно-матеріальних цінностей.
Суд звертає увагу, що метою фактичної перевірки є її раптовість, тобто у випадку необхідності отримання документів первинного обліку від суб`єкта господарювання, що перевіряється, останній має бути або належним чином повідомлений про проведення перевірки, або присутній при проведенні перевірки, або йому має бути належним чином вручена вимога про надання документів.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 був відсутній за місцем здійснення господарської діяльності, письмова вимога перевіряючих про надання платником податків документів від 30.07.2021 належним чином ФОП ОСОБА_1 не вручена, доказів направлення засобами поштового зв`язку суду не надано. Відтак, фактично відповідач позбавив позивача можливості надати документи в рамках проведеної фактичної перевірки. Перевіряючими зроблені передчасні висновки щодо не ведення позивачем в установленому порядку обліку товарних запасів, оскільки позивач був позбавлений можливості надати документи на спростування відповідних доводів до формування висновків акту перевірки та прийняття оскаржуваних рішень.
- ст. 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме зберігання, реалізація алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка;
- ст. 15-3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме продаж алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування.
Стосовно встановленого порушення: зберігання, реалізація алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.
За визначенням, наведеним у п.п. 14.1 107 п. 14.1 ст. 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого облік), який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно з пунктом 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.
Відповідно до п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Пункт 226.3 ст. 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення №1251).
Згідно з пунктом 5 Положення №1251 (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) марка -для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім вироробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - зеленій для інших тютюнових виробів вітчизняного виробництва - помаранчевій, для тютюнових виробів імпортного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - синій, для інших тютюнових виробів імпортного виробництва - бордовій кольоровій гамі. На кожну марку наносяться такі реквізити: слова «УКРАЇНА», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ», «ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ» (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається з літер та слів «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний» (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)» - «АІ ВП», «тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)» - «ТВ ЗФ», «тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТВ БФ», «тютюн імпортний (сигарети з фільтром)» - «ТІ ЗФ», «тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТІ БФ», «тютюн вітчізняний (інші вироби)» - «ТВ ІНШІ», «тютюн імпортний (інші вироби)»- «ТВ ІНШІ»; індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія з чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім с/хш акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.
Пунктом 226.7 ст. 226 ПКУ визначено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої проекції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.
Відповідно до п.226.9 ст.226 ПКУ алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції - вважаються такими, що немарковані
Відповідач вказує, що перевіркою встановлено факт зберігання, реалізації алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: реалізація рому «Capitan Morgan» Spic Gold об`ємом 1 л по ціні 1600 грн. без наявності марок акцизного податку.
До матеріалів перевірки відповідачем долучено пояснювальну ОСОБА_6 , офіціанта, яка вказує, що за барною стійкою знаходилась пляшка рому «Капітан Морган Спайс Голд» без наявності марки акцизного податку, на пляшці залишився шматок зліва та шматок справа, але в цілому марки не має, вона пошкодилась та впала при транспортуванні.
Таким чином, судом встановлено, що пляшка рому «Капітан Морган Спайс Голд» мала марку акцизного податку, яка була пошкоджена при транспортуванні, що підтверджується пояснювальною офіціанта.
Суд зазначає, що ст. 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлює відповідальність за зберігання, реалізацію алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. В даному випадку відповідна марка була наявна, однак пошкодилась при транспортуванні.
Більше того суд звертає увагу, що відповідачем не надано до позову доказів, що вказана пляшка рому «Капітан Морган Спайс Голд» належить саме суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , оскільки пояснювальна записка офіціанта не конкретизує місце знаходження спірної пляшки алкоголю.
Стосовно встановленого порушення: продаж алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1, 15-3 Закону №481:
- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування;
- місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв, метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від чого, чи оформляється через них продаж інших товарів;
- продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.
Законом України №771/97-ВР від 23.12.1997 року «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» (далі - Закон №771) регулюються відносини між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться,(пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї.
Відповідно ст. 1 Закону №771, заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.
Згідно ст. 25 Закону №771, державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу.
Державна реєстрація потужностей здійснюється компетентним органом шляхом присвоюється особистий реєстраційний номер.
Не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку роботи потужності оператор ринку зобов`язаний подати (надіслати) до територіального органу компетентного органу заяву про
Рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації приймається протягом 10 календарних днів після отримання відповідної заяви оператора ринку. Копія рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації надається (надсилається) оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Оператор ринку зобов`язаний протягом 10 робочих днів повідомляти територіальний орган компетентного органу про зміни у своїй діяльності, що зумовлюють необхідність внесення змін до відомостей державного реєстру потужностей операторів ринку, а також про припинення використання потужності.

Центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпечності, та окремих показників якості харчових продуктів, затверджує порядок проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №39 від 10.02.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2016 р. за №382/28512 «Про затвердження Порядку проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам», затверджено «Порядок проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам» (далі - Порядок).

Зазначений Порядок розроблено відповідно до статті 25 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

Розділ І Порядку визначає процедуру державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам.

У цьому порядку терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

Оператор ринку харчових продуктів, який провадить діяльність, що відповідно до вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

Оператор ринку, який провадить діяльність з виробництва та/або обігу харчових продуктів рослинного походження, не подає до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, на яку цим оператором ринку отримано експлуатаційний дозвіл.

Інформація про таку потужність вноситься компетентним органом до Державного реєстру потужностей операторів ринку протягом 3 місяців з дати набрання чинності цим Порядком.

Оператор ринку, який станом на дату набрання чинності Законом використовує потужність, на яку не отримано експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати заяву про державну реєстрацію такої потужності до територіального органу компетентного органу.

Державній реєстрації підлягає кожна окрема потужність оператора ринку.

Суду на підтвердження придбання алкогольних напоїв на розлив зі споживанням на місці не надано жодних доказів, ані відео доказу придбання, ані пояснення свідків тощо. Доказів споживання на місці будь-якої особи алкогольних напоїв після їх придбання, суду не надано.

Той факт, що при придбанні товарів не було видано розрахункового чеку не свідчить про звільнення відповідача від доказування наявності вчиненого правопорушення позивачем іншими доказами, в тому числі відео доказами та/або поясненнями свідків.

Верховний Суд в постанові від 25.06.2020 року у справі №924/233/18 зазначив, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справ.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів встановлених порушень, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем вчинення порушень саме ФОП ОСОБА_1 та їх наявності.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено належних доказів допущення позивачем порушення законодавства, яке виявлене в акті перевірки від 09.08.2021 №2733/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 , а тому прийняті на підставі такого акту перевірки податкові повідомлення-рішення форми «С» від 07.12.2021 № та форми «С» від 07.12.2021 № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2481,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 14.10.2022.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2481,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49006, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «С» від 07.12.2021 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «С» від 07.12.2021 №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетовській області судові витрати зі сплати судового збору за звернення з позовом до суду у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С.Парненко