Справа № 240/25772/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/25772/22

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення від 02.09.2022 року (протокол №192) щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання призначити та виплатити доплату такої допомоги в розмірі 393600,00 грн.

Позивач зазначає, що проходив військову службу, під час якої отримав захворювання. 04.04.2014 року під час первинного огляду Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 21.03.2014 року встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. У зв`язку із встановленням 3-ї групи інвалідності Позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 182700,00 грн.

Позивачу 21.05.2019 року під час повторного огляду Житомирською МСЕК-2 з 01.05.2019 року встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. У зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності Позивач вважає, що набув право на одноразову грошову допомогу в розмірі в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року з урахуванням виплачених сум такої допомоги.

На своє звернення до Відповідача отримав протиправну відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги.

Ухвалою суду від 31.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, у відзиві проти позову заперечує і зазначає, що Позивачу ще із встановленням 3-ї групи інвалідності була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 182700,00 грн. У зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності Позивач ще в 2019 році звертався про виплату доплати до одноразової грошової допомоги. Рішенням Відповідача від 02.08.2019 року Позивачу було відмовлено у виплаті такої доплати. Правомірність такої відмови підтверджено рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року (справа № 240/10205/19), яке набрало законної сили.

На думку Відповідача спір між сторонами уже вирішено судовим рішенням, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Представник Позивача у заперечені на відзив зазначає, що правомірність рішення Відповідача від 02.09.2022 року (протокол №192) не була предметом судового розгляду у справі № 240/10205/19, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі і просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Позивач проходив військову службу, під час якої отримав захворювання. 04.04.2014 року під час первинного огляду Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 21.03.2014 року встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. У зв`язку із встановленням 3-ї групи інвалідності Позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 182700,00 грн.

Позивачу 21.05.2019 року під час повторного огляду Житомирською МСЕК-2 з 01.05.2019 року встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. У зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності Позивач звертався до Відповідача про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року з урахуванням виплачених сум такої допомоги.

Відповідно до пункту 20 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - комісія МОУ) від 02.08.2019 року №97 Позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Суд враховує, що правомірність вказаного рішення комісії МОУ, Відповідача у справі, була предметом судового розгляду в адміністративній справі № 240/10205/19. За результатами розгляду цієї справи рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову і, відповідно підтверджено правомірність рішення комісії МОУ від 02.08.2019 року ( протокол №97).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Позивач повторно звернувся до Відповідача про призначення спірної доплати до одноразової грошової допомоги. Відповідно до оскаржуваного рішення Відповідача від 02.09.2022 року (протокол №192) Позивачу відмовлено у призначенні та виплаті такої доплати по причині того, що така зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Суд погоджується із доводами представника Позивача, що правомірність такого рішення Відповідача від 02.09.2022 року (протокол №192) не була і не могла бути предметом судового розгляду в адміністративній справі № 240/10205/19. В зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи Відповідача, про наявність підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.238 КАС України, для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до оскаржуваного рішення Відповідача від 02.09.2022 року (протокол №192) Позивачу відмовлено у призначенні та виплати такої доплати по причині того, що така зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Таке рішення Відповідача обґрунтовано виключно положеннями п.8 Порядку №975 та ч.4 ст.16-3 Закону№2011-XII.

Частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом «б» частини 1 статті 16-2 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Безспірно, за приписами ч. 4 ст.16-3 наведеного Закону було передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми (ч.4 ст.16-3 Закону№2011-XII ).

Аналогічна правова норма міститься в п.8 Порядку №975.

Тобто, законодавець протягом вказаного періоду прямо передбачав право вказаних осіб на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за наявності під час повторного огляду встановлення вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Разом з тим, законодавець в даній правовій нормі (ч.4 ст.16-3 Закону №2011-XII) прямо зазначав, що вказане право може бути реалізовано виключно за умови, що таке встановлення вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності мали місце протягом двох років.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на отримання доплати до одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення за результатами огляду МСЕК Позивача вищої групи інвалідності протягом понад двохрічний термін.

Суд враховує, що відповідність Конституції України (конституційності) вказаної правової норми пункту (4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII) була предметом судового розгляду Конституційним Судом України.

Рішенням Конституційного Суду України від 6 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022 (Справа № 3-192/2020(465/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами.

Таким чином, з набранням чинності вказаного рішення Конституційного Суду України правова норма пункту 4 статті 16-3 Закону втратила чинність.

Зазначене свідчить, що Відповідач ухвалюючи оскаржуване рішення від 02.09.2022 року (протокол №192) не врахував, що обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за умови встановлення вищої групи інвалідності (або більшого відсотка втрати працездатності) лише протягом двох років визнано неконституційними і не підлягали врахуванню при розгляді звернення Позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача в цій частині позову ґрунтуються на чинному законодавстві України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України від 02.09.2022 року (протокол №192) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Одночасно суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача про зобов`язання Міністерство оборони України від 02.09.2022 року призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та здійснити її виплату із врахуванням раніше виплачених коштів з огляду на таке.

Так, відповідно до положень п.п.11-13 Порядку №975 такі виплати одноразової грошової допомоги здійснюються за рішенням Відповідача, як розпорядника бюджетних коштів, та за наявності відповідних документів, які подаються зацікавленою особою, та за наявності відповідного висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Всупереч вимогам ст.79 КАС України Позивачем до позову не долучені належним чином завірені копії документів, зазначених в п.п.11-13 Порядку №975, що позбавляє можливості суду оцінити їх наявність та відповідність і, відповідно вирішити питання про наявність підстав для зобов`язання Відповідача призначити та виплатити Позивачу спірні кошти одноразової грошової допомоги.

Порушене право Позивача в цій частині підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Міністерство оборони України від 02.09.2022 року повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 .

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 02.09.2022 року (протокол №192) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України від 02.09.2022 року повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк