Справа № 320/502/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви

16 січня 2023 року Київ № 320/502/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши заяву та додані до неї матеріали Головного управління ДПС у Львівській області щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

в с т а н о в и в:

Головне управління ДПС у Львівській області 12.01.2023 о 12.36 (зареєстровано 13.01.2023 об 11.42) звернулось через електронний кабінет до Київського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просило підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» ().

У зв`язку з невідповідністю заяви вимогам процесуального закону, суд ухвалою від 13.01.2023 заяву залишив без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків до 13.01.2023 до 16 год. 00 хв. В ухвалі судом зазначені недоліки заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату 2684, 00 грн. судового збору за місцем розгляду справи Київським окружним адміністративним судом.

13.01.2023 судом було направлено на електронну адресу представника заявника Флиса А.С. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ухвалу суду від 13.01.2023.

Крім того, заявника про постановлену ухвалу було повідомлено телефонограмою 13.01.2023 о 14 год. 29 хв.

З урахуванням викладеного, визначені в ухвалі суду від 13.01.2023 недоліки заяви мали бути усунуті заявником не пізніше 16 год. 00 хв. 13.01.2023.

Станом на 16 год. 00 хв. 13.01.2023 від заявника будь-яких заяви чи клопотань не надійшло, у зв`язку із цим суд ухвалою від 13.01.2022, з урахуванням максимального строку передбаченого частиною третьою статті 283 Кодексу для усунення недоліків, який не може перевищувати 24 годин, продовжив заявнику строк на усунення недоліків заяви до 11 год. 42 хв. 14.01.2023.

Через систему «Електронний суд» 13.01.2023 о 19 год. 57 хв. від представника заявника Щирби Р.П. надійшло клопотання (заява) про продовження процесуальних строків для сплати судового збору, яке зареєстроване в суді 16.01.2023 о 10 год. 01 хв., у прохальній частині якого заявник просив відстрочити сплату судового збору та відкрити провадження у справі, а у випадку неможливості - продовжити строк на усунення недоліків. До заяви було додано Виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довіреність у порядку передоручення та виписки з системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України за 11.01.2023 та 12.01.2023.

Обґрунтовуючи підстави щодо відстрочення сплати судового збору, заявник зазначив, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду (уточ.- описка у заяві) від 13.01.2023 цю заяву залишено без руху та встановлено заявнику строку для усунення недоліків заяви до 13.01.2023 до 16 год. 00 хв. шляхом подання документа про сплату судового збору в розмірі 2684, 00 грн.

Однак у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням та недостатністю коштів, заявником не видається за можливе забезпечити своєчасну сплату судового збору за подання апеляційної скарги в межах строків, передбачених ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 (уточ.-описка у заяві).

Відсутність коштів на сплату судового збору підтверджується виписками по рахунках станом на 11.01.2023 та 12.01.2023.

Зазначено із посиланням на статтю 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади», що органи ДПС не є розпорядниками коштів і для сплати судового збору вони зобов`язані звернутись до Управлінь Державної казначейської служби України за місцем знаходження.

Зазначає також, що ДПС України забезпечує адміністрування податків та зборів суб`єктами господарювання та є органом, що забезпечує наповнення Державного бюджету України. ДПС та її відокремлені підрозділи є сторонами в багатьох судових справах, що потребує значної суми коштів для сплати судового збору.

Із посиланням на лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 стверджував про форс-мажорні обставини у зв`язку з військовою агресією проти України.

Із посиланням на статтю 13 Закону України «Про оборону України» зазначив, що міністерства, центральні та інші органи виконавчої влади у взаємодії з Міністерством оборони України у межах своїх повноважень організовують і забезпечують виконання законодавства у сфері оборони, сприяють ЗСУ у виконанні ними завдань, здійснюють їх належне забезпечення за напрямами діяльності.

Представник стверджував, що військове вторгнення на територію України та подальше розгортання бойових дій завдало серйозного удару українській економіці, що безумовно відобразилось на виконанні бюджетних показників поточного року. Урядом негайно були вжиті першочергові заходи щодо переорієнтування бюджету країни на військові цілі та здійснення найнеобхідніших соціальних видатків, спрямованих на підтримку життєдіяльності населення. Здійснення інших видатків тимчасово призупинене.

Незважаючи на вказані обставини (впровадження воєнного стану, відсутність коштів для сплати судового збору, звільнення працівників, карантинні обмеження та епідеміологічна ситуація, велике навантаження новопризначених працівників), працівники ДПС та її територіальних органів вживають всіх заходів для своєчасного оскарження судових рішень, прийнятих не на користь держави.

Просив також врахувати, що на органи ДПС покладено обов`язок захисту податкових інтересів держави, що включає в себе і захист таких інтересів у судах шляхом подання апеляційних та касаційних скарг на рішення судів, прийнятих не на користь податкових органів. А тому звільнення від сплати судового збору не зможе поставити у нерівні умови платника податків із органами ДПС, оскільки обов`язку захисту податкових інтересів держави на платника податків у справі жодним нормативно-правовим актом не покладено, і при цьому статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України може бути застосована не тільки до контролюючих органів, а і до платників податків, у разі підтвердження останніми свого незадовільного матеріального стану.

Окремо просив звернути увагу, що у зв`язку з військовим вторгненням та запровадженням воєнного стану на території України з метою підвищення обороноздатності держави в умовах воєнного стану за рахунок коштів резервного фонду Державного бюджету здійснюються видатки Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки України, забезпечено виконання завдань, функцій та підготовку кадрів ЗСУ, НГУ та Державної прикордонної служби.

Зазначив також, що органи Казначейства, відповідно до підпункту 2 пункту 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, не здійснюють платежі щодо сплати судового збору.

Отже, зважаючи на майновий стан органів ДПС, внаслідок впровадження воєнного стану, на рахунку КВЕК 2800, за яким здійснюються видатки для сплати судового збору, в умовах воєнного стану не здійснюється фінансування. У зв`язку із цим контролюючий орган об`єктивно позбавлений можливості щодо сплати судового збору в судових справах.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, за обґрунтованим клопотанням, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд може звільнити позивача від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити його сплату.

У заяві сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та надати суду відповідні докази.

Слід зазначити, що судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Разом із тим, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, не обмежена в праві в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 26.12.2017 у справах № К/9901/132/17, № К/9901/284/17, від 22.01.2018 у справах № К/9901/4773/18, № К/9901/5115/18.

Суд зазначає, що заявник не включений до числа осіб, звільнених від оплати судового збору при подачі позовів указаної категорії, зокрема, до адміністративного суду, що прямо передбачено Законом України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання заяви), а тому є платником судового збору на загальних підставах.

Відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже виключно у спорах щодо стягнення сум податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заявника розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору.

Предметом поданої заяви не є стягнення сум податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що виключає можливість звільнення (відстрочення, розстрочення) заявника від сплати збору.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина друга статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України).

Більш того, суд звертає увагу, що доводи заявника про майновий стан сторони та те, що у заявника відсутні кошти на сплату судового збору, не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22.05.2015 № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України було зобов`язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Крім того, статтею 8 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З указаного вбачається, що Головне управління ДПС у Львівській області не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати, оскільки предмет цього спору не стосується стягнення сум податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, суд констатує невиконання вимог ухвали про залишення заяви без руху за відсутності доказів сплати судового збору.

Крім того суд звертає увагу заявника, що в аналогічній справі № 320/456/23 за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, податковим органом відповідно до платіжного доручення від 10.01.2023 № 20 було сплачено судовий збір у розмірі 2684, 00 грн.

При цьому суд відхиляє твердження представника заявника як на підставу відстрочення сплати судового збору введення воєнного стану, оскільки жодними документальними доказами останнім не підтверджено неможливість сплати збору, на відміну від Головного управління ДПС в Одеській області, саме внаслідок запровадження на території України воєнного стану, як і не надано доказів того, що Головне управління ДПС у Львівській області у відповідності до вимог статті 13 Закону України «Про оборону України» у взаємодії з Міністерством оборони України організовує і забезпечує виконання законодавства у сфері оборони та сприяє ЗСУ у виконанні ними цих завдань тощо.

Крім того, представником заявника не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості заяви в частині того, що у зв`язку з військовою агресією та запровадженням воєнного стану, із резервного фонду державного бюджету Головного управління ДПС у Львівській області здійснювались будь-які видатки Міністерству оборони України, МВС України, СБУ тощо, а також забезпечення виконання завдань, функцій та підготовку кадрів ЗСУ, НГУ та Державної прикордонної служби.

При цьому представником заявника не надано суду жодних доказів, окрім посилань в заяві на підпункт 2 пункту 19 Порядку, що органи Казначейства не здійснюють платежі щодо сплати судового збору.

У той же час, як зазначалось вище, Головним управлінням ДПС в Одеській області в межах аналогічної справи № 320/456/23 було сплачено 10.01.2023 судовий збір у розмірі 2684, 00 грн., що свідчить про безпідставність, необґрунтованість та невідповідність дійсності повідомлених представником обставин, що органи Казначейства не здійснюють платежі щодо сплати судового збору.

Отже в установлений судом строк заявник вимоги ухвал суду про залишення заяви без руху та про продовження строку на усунення недоліків заяви від 13.01.2023 не виконав.

Підстав для повторного продовження строків на усунення недоліків заяви, з урахуванням частини третьої статті 283 Кодексу судом не встановлено.

Згідно з резолютивними частинами ухвал про залишення заяви без руху та про продовження строків на усунення недоліків, заявник був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатись неподаною та повернута заявникові.

Відповідно до частини третьої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.

Оскільки заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в системі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

заяву Головного управління ДПС у Львівській області щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини третьої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.