Справа № 240/1308/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1308/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

17 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення від 10.02.2022 просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо повернення документів та відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги, відповідно до вимог та Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги йому на доопрацювання та відмову у виділенні асигнувань для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності та відсотка втрати професійної працездатності (пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ);

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з урахуванням Закону України "Про внесення змін до ст.23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності працівника міліції" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, передбачені Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 на підставі розрахунку потреби у коштах, виділити Департаменту з питань виконання кримінальних покарань кошти для виплати йому одноразової допомоги у зв`язку із встановленням медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності та відсотка втрати професійної працездатності (пов`язаних з проходженням служби в - органах внутрішніх справ) у сумі 405240,00 грн. ( 420400,00*200 - 15160,00), що відповідає 200 розмірам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року з урахуванням виплачених йому сум.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.09.2021 позивач звернувся до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з усіма документами, передбаченими Порядком призначення та виплати одноразової допомоги.

Однак, Департамент з питань виконання кримінальних покарань листом відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги та скасував своє рішення про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з поверненням Міністерством юстиції України документів.

Підставою відмови вказано ту обставину, що після первинного огляду МСЕК та встановлення інвалідності пройшло більше двох років, тому права на цю допомогу позивач не має. Позивач вважає, що його документи безпідставно були повернуті Мін`юстом та Департаментом без їх виконання.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

06 грудня 2022 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Міністерства юстиції України. У відзиві відповідач вказує, що у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи позивачу було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу. Водночас положеннями статті 23 Закону №565-7, які втратили чинність із набранням чинності Законом №580-7, не було передбачено працівникам ОВС на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплачених суми зв`язку з підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно листа управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області та Протоколу засідання комісії для призначення і виплати одноразової грошової допомоги №3-12 від 18.07.2012 ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу за платіжним дорученням №674 від 01.08.2012 в сумі 15165,00 грн.

В подальшому, згідно довідки до акта огляду МСЕК Серії 12ААБ №865934 позивачу за результатами повторного огляду встановлено другу групу інвалідності з 13.03.2020. Захворювання, так пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з відповідним пакетом документів з метою отримання допомоги в більшому розмірі у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності.

Листом від 16.11.2021 Міністерство юстиції України повідомило Департамент з питань виконання кримінальних покарань, що оформлення наданих матеріалів не відповідає вимогам Порядку (відсутні: довідка НАСК ОРАНТА, висновок службового розслідування по факту встановлення групи інвалідності, довідка МСЕК про первинний огляд, а також заяву про призначення ОГД надано не за зразком). Враховуючи викладене, матеріали щодо призначення та виплати ОГД ОСОБА_1 повертаються для приведення їх у відповідність до вимог Порядку.

Позивач вважаючи відмови відповідачів у призначенні йому одноразової грошової допомоги у більшому розмірі порушує право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, з урахуванням доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".

Згідно із частиною 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293).

Пунктом 8 Розділу ІV Порядку №4 (в редакції до 14.05.2019) було визначено, що якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Водночас з 14.05.2019 до Порядку №4 було внесено зміни, зокрема п. 8 Розділу ІV в редакції від 14.05.2019 визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Системний аналіз вищезазначеного законодавства дозволяє дійти висновку, що після внесення відповідних змін до Порядку №4 законодавець фактично виключив право поліцейського на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі, якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.

Положення зазначеної норми підлягають застосуванню у наступних випадках:

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.

Приписи наведеної норми не місять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги у більшому розмірі у разі, якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.

Так, станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності нормами чинного законодавства не передбачалось право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності.

У відповідності до матеріалів справи, позивач у 2012 році скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги.

Отже, враховуючи встановлений факт реалізації позивачем свого права на отримання одноразової грошової допомоги, та відсутності норми, що дозволяє отримання допомоги у більшому розмірі, суд не вбачає підстав для зобов`язання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Водночас, судом не встановлено протиправного характеру в діях Міністерства юстиції України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги. Позивачем не надано до матеріалів справи доказів безпідставності повернення його документів на доопрацювання.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити певні дії.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.