Справа № 340/3830/22
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3830/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального територіального управління Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування актів, а також зобов`язання вчинити дії, -

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гулого Андрія Васильовича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) що стався 30 жовтня 2019 року о 14 год. 26 хв. від 22.07.2022 р. форми Н-5* та Акт № 75/22 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* від 22.07.2022 р., які складені комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовою частиною НОМЕР_1 );

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 30 жовтня 2019 року о 14 год. 26 хв. з урахуванням висновків суду.

Рух справи:
Ухвалою судді від 23.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року на підставі частини 13 статті 171 КАС України позовну заяву залишено без руху у зв`язку з необхідністю надання суду доказів надсилання позовної заяви з додатками листом з описом вкладення іншим учасникам справи, зокрема відповідачу.

Ухвалою від 09.11.2022 року продовжено розгляд цієї справи №340/3830/22.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що останній, будучи військовослужбовцем, в період проходження служби та перебування на тактично-спеціальному навчанні у складі своєї групи зазнав ушкодження здоров`я. Зазначає, що пошкодження здоров`я виникло через виконання обов`язків військової служби, проте в акті спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) що стався 30 жовтня 2019 року о 14 год. 26 хв. від 22.07.2022 р. форми Н-5* та акті №75/22 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* від 22.07.2022 р. комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовою частиною НОМЕР_1 ) зазначила про відсутність події нещасного випадку під час проходження військової служби позивачем. Такі висновки актів не відповідають фактичним обставинам та суперечить матеріалам медичного обстеження позивача.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У період з 07.12.2022 року по 23.12.2022 року включно та з 26.12.2022 року по 03.01.2023 року включно суддя ОСОБА_2 перебувала у відпустці.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у позовній заяві, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) з 06.09.2017 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), а з 12.07.2018 року на посаді старшого офіцера 1-ї бойової групи спеціального призначення (повітрянодесантної та висотно-штурмової) окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ОЗСП ЦТУ НГУ).

30.10.2019 року о 14 год. 26 хв. перебуваючи на тактико-спеціальному навчанні у складі своєї групи з позивачем стався нещасний випадок під час проходження військової служби. Так, зокрема, під час участі у тактико-спеціальному навчанні під час посадки на гелікоптер, не втримавши рівновагу, позивач впав та отримав травму лівого колінного суглоба. Дана обставина підтверджується відеозаписом з тактико-спеціального навчання. Після падіння інші військовослужбовці допомогли піднятись та відвели позивача в сторону.

Вказані обставини сторонами не заперечувались та підтверджені матеріалами справи.

Одним із таких військовослужбовців, який допоміг при падінні, був начальник медичної частини ОСОБА_3 . Зі слів позивача, він відвів останнього до намету, де розташовувався медичний пункт, оскільки тактико-спеціальне навчання проходило у польових умовах) та надав медичну допомогу. Згодом, як вказує позивач, до нього підійшов командир ОЗСП ЦТУ НГУ ОСОБА_4 та сказав, аби позивач "тихенько полежав у палатці, щоб його ніхто не бачив та щоб він нікому нічого не розказував".

Після повернення з тактико-спеціального навчання позивач лікувався самостійно, намагаючись зняти біль та набряк, незважаючи на біль у коліні, позивач продовжував ходити на службу.

11.11.2019 р. позивач, після того як біль став нестерпним, зробив МРТ, про що лікар зробив висновок, вказавши, що у позивача наявні ознаки артрозу 1 ступеня, синовіїта, бурсита, розриву ПХС, дегеративних змін менісків лівого колінного суглоба (а.с.17).

13.11.2019 р. звернувся до медичного пункту військової частини, де перебував на амбулаторному лікуванні з 13.11.2019 р. по 18.11.2019 р. відповідно до довідки №229 від 13.11.2019 р. про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України (а.с.18).

В період з 19.11.2019 р. по 29.11.2019 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні на обстеженні у травматологічному відділенні Центрального госпіталю МВС України, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №245 від 29.11.2019 р. (а.с.19).

Відповідно до виписки №11801 від 29.11.2019 р. позивачу було встановлено наступний діагноз: основне захворювання: Пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба; супутня патологія: остеоартроз лівого колінного суглоба 1 ст. У рекомендаціях зазначено, що хворий потребує оперативного лікування - пластики передньої хрестопобідної зв`язки лівого колінного суглоба (а.с.79-80).

03.12.2019 р. позивачу було проведено операцію, а саме пластику передньої хрестоподібної хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба під артроскопічним контролем, що підтверджується довідкою-випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №563611 від 06.12.2019 р., довідкою №17 від 09.12.2019 р., довідкою №83 від 10.12.2019 р., довідкою №94 від 11.02.2020 р., довідкою №200105 від 05.03.2020 р. (а.с.24, 25, 26, 27).

З 01.03.2021 р. по 12.03.2021 р. позивач знову перебував на лікуванні, що підтверджується випискою №137 від 12.03.2021 р. та копією довідки №123 від 12.03.2021 р. (а.с.76, 77-78).

21.09.2021 р. за розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки командира ОЗСП ЦТУ НГУ позивач прибув на медичну (військово-лікарську комісію) до ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області". За результатами обстеження було встановлено діагноз: постравматичний лівобічний гонартрит ІІ ст. (травма побутова 30.10.2019 р.). 03.12.2019 р. артроскопічна пластика передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу. Хронічний синовіїт. ПФС 0 ст., що підтверджується актом дослідження стану здоров`я. В абзаці "анамнез захворювання" зазначено, що травма зі слів хворого отримана на службі, проте актів службового розслідування не надано (а.с.69-70).

Суд убачає, що у Свідоцтві про хворобу №198/НГ від 08.10.2021 р. було зазначено діагноз позивача та зроблено наступний висновок про причинний зв`язок захворювання/поранення, контузії, каліцтва, травми: Після травматичний деформуючий артроз лівого колінного суглобу ІІ ст (травма 2019 р.). Стан після артроскопічної пластики передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу. Хронічний синовіїт, больовий синдром. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.71-72).

30.11.2021 р. наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 250 позивача було звільнено з військової служби (а.с.68).

22.02.2022 р. позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 469320 (а.с.29-30).

24.06.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив провести розслідування нещасного випадку, який стався із ним 30.10.2019 р. о 14 год. 26 хв. під час проходження військової служби при виконанні службових обов`язків, надати акти розслідування нещасного випадку та допитати свідків (а.с.63-67).

02.08.2022 р. на адресу позивача надійшов лист від відповідача №К-93/9/5/14-884 від 25.07.2022 р. в якому зазначено, що відповідач провів розслідування нещасного випадку та надає позивачу Акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 30 жовтня 2019 року о 14 год 26 хв форми Н-5* від 22.07.2022 р. (далі - Акт розслідування) та Акт № 75/22 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* від 22.07.2022 р. (далі - Акт про нещасний випадок) (а.с.55).

Комісія з розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 30.10.2019 під час виконання ним службових обов`язків, була призначена наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №176 від 18.07.2022 року.

За наслідками спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 30.10.2019 року о 14 год. 26 хв. відповідач дійшов висновку про те, що нещасний випадок з капітаном (запасу) ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (а.с.43-48). Тотожного висновку також дійшла Комісія у Акті №75/22 про нещасний випадок невиробничого характеру від 22.07.2022 року (а.с.50-53).

Правомірність винесення вказаних Актів розслідування є предметом спору у цій адміністративній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронний органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Статтею 4 Закону України "Про Національну гвардію України" визначено, що Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за № 83/7404; далі - Порядок № 1346).

Пункт 3.1. Порядку №1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Згідно з п. 3.2. Порядку №1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м.Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС (п. 3.3. Порядку № 1346).

Відповідно до п.3.4. Порядку №1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС (п. 3.5. Порядку №1346).

Відповідно до п.2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з п.2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до п.2.4. Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Згідно з п.4.6. Порядку №1346 за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5* (додаток 4), а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов`язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

Згідно з п.3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

На підставі п.3.12. Порядку №1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Керівник підрозділу згідно з п. 3.14. Порядку №1346 повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, протягом доби після одержання необхідних матеріалів.

Оскільки спір стосується кваліфікації події, що сталася з позивачем, як такої, що пов`язана чи не пов`язана з виконанням службових обов`язків позивачем, суд врахував таке.

Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження (п.3.9. Порядку №1346).

Згідно з п. 3.10. Порядку №1346 Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.11. Порядку №1346 Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Тобто вказані норми визначають чітке коло обставин, які повинні бути з`ясовані під час службового розслідування відповідною комісією.

Оцінюючи дотримання відповідачем п.п.3.10. та 3.11. Порядку №1346 щодо встановлення визначених ним фактів для оцінки події такою, що не пов`язана з виконанням службових обов`язків, суд з даних спірних актів з`ясував таке.

З матеріалів справи вбачається, що Центральне територіальне управління Національної гвардії України у період з 18.07.2022 року по 22.07.2022 року провело розслідування нещасного випадку, який стався 30.10.2019 року о 14 год. 26 хв. З колишнім військовослужбовцем окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той час перебував на військовій службі.

За результатами розслідування комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 22.07.2022 складено акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), форми Н-5*, що стався 30.10.2019 року о 14 год. 26 хв., в якому зазначено, що комісія з розслідування розглянувши зібрані матеріали та вивчивши обставини нещасного випадку, дійшла висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. А також 22.07.2022 складено Акт форми НТ* № 75/22 про нещасний випадок невиробничого характеру.

Так, в акті від 22.07.2022 за формою Н-5* комісією сформульований висновок про те, що нещасний випадок з позивачем трапився в період проходження служби, проте не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Підставою для вказаного висновку комісії стало таке:

1) по факту свого отриманого травмування старший лейтенант (звання на момент події) ОСОБА_1 в період з 31.10.2019 року по 12.11.2019 року до медичного пункту військової частини НОМЕР_2 НГУ не звертався, що підтверджується наданою інформацією тимчасово виконуючого обов`язки командира ОЗСП ЦТУ НГУ про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 в період з 31.10.2019 по 12.11.2019 за медичною допомогою до медичного пункту не звертався та в книзі обліку амбулаторних хворих за цей період не облікований. Разом з тим, позивач в період з 31.10.2019 по 12.11.2019 перебував в строю на військовій службі і на свою травму не скаржився. В періоди з 28.10. на 29.10.2019, з 02.11. на 03.11.2019 та з 05.11. на 06.11.2019 він перебував в добовому чергуванні в групі швидкого реагування ОЗСП ЦТУ НГУ, що підтверджується витягами з наказів начальника ЦТУ НГУ (по стройовій частині) від 25.10.2019 № 232, від 01.11.2019 № 237 та від 04.11.2019 № 238;

2) в період з 19.11. по 29.11.2019 старший лейтенант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні на обстежені у травматологічному відділенні Центрального госпіталю МВС України. Під час свого обстеження він повідомив лікарям, що у позаслужбовий час 30.10.2019 року він підвернув ліву нижню кінцівку, відмітив різкий біль у лівому колінному суглобі, лікувався самостійно. 10.11.2019 (це був вихідний день неділя та на службі старший лейтенант ОСОБА_1 не перебував) повторно травмував лівий колінний суглоб. Його слова підтверджуються в розділі 7 (короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направлені, при виписці) копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 29.11.2019 № 11801, виданої травматологічним відділенням Центрального госпіталю МВС України. За результатами обстеження йому було встановлено діагноз: пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба, що також підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 29.11.2019 № 11801 виданої травматологічним відділенням Центрального госпіталю МВС України;

З 29.11.019 по 09.12.2019 старший лейтенант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні ДУ «ІТО НАМН України». Там, він також повідомив лікарям про те, що травма виникла в побуті 30.10.2019. Його слова підтверджуються в розділі 7 (короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направлені, при виписці) копії довідки - виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від 06.12.2019 №563611, виданої ДУ «ІТО НАМН України». 03.12.2019 йому була проведена операція та встановлено діагноз: розрив передньої схрещеної зв`язки лівого колінного суглоба, що також підтверджується копією довідки - виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від 06.12.2019 № 563611 виданої ДУ "ІТО НАМН України";

3) тимчасово виконуючий обов`язки командира ОЗСП ЦТУ НГУ на Голову військово - лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» надав інформацію про те, що факту травм108Ю8);

4) Стосовно того, що в розділі 8 короткий анамнез свідоцтва про хворобу № 198/НГ зазначено про те, що зі слів капітана ОСОБА_1 травма отримана ним 30.10.2019 під час виконання службових обов`язків свого підтвердження не знайшло.

В розділі 12 діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання/поранення, контузія, каліцтва, травма свідоцтва про хворобу №198/НГ зазначено: - після травматичний деформуючий артроз лівого колінного суглобу II ст. (травма 2019 рік). Стан після артроскопічної пластики передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу. Хронічний синовії, больовий синдром. Незначне порушення функції суглобу. Кіста лівої частини печінки (28 мм в сі). Стеатоз. Хронічний безкам`яний холецистит - Захворювання, ТАК, пов`язнані з проходженням військової служби.

Але, не зазначено про те, що травма або захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків.

Щодо вказаних тверджень відповідача суд зазначає таке.

У вищевказаних актах розслідування зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_1 в період з 31.10.2019 р. по 12.11.2019 р. за медичною допомогою до медичного пункту не звертався та в книзі обліку амбулаторних хворих за цей період не облікований.

До вказаних тверджень суд відноситься критично, адже як зазначив позивач, після отримання травми, одним із військовослужбовців, який допоміг йому дійти до медпункту був начальник медичної частини ОСОБА_3 , який відвів позивача до намету (там розташовувався медичний пункт, оскільки тактико-спеціальне навчання проходило у польових умовах) та надав медичну допомогу. Однак акти розслідування на містять інформації щодо допиту начальник медичної частини ОСОБА_3 як свідка, оскільки останній відповідачем взагалі не допитувався.

Суд також звертає увагу, що в актах розслідування зазначено, що "опитані свідки, які були ним зазначені у заяві та перебували в той момент разом з ним, а саме: лейтенант ОСОБА_5 , лейтенант ОСОБА_6 та капітан ОСОБА_7 підтвердили обставини, які зображені на відеозаписі. Решта зазначених військовослужбовців в його заяві не допитувались у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день вони виконують службові (бойові) завдання на сході України з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації". Тобто, свідки, які були все ж таки опитані відповідачем, підтвердили факт того, що позивач отримав травму 30.10.2019 р. о 14 год. 26 хв. під час виконання службових обов`язків.

Також суд вважає, що перебування позивача в добовому чергуванні в групі швидкого реагування ОЗСП ЦТУ НГУ з 02.11.2019 р. по 03.11.2019 р. та з 05.11.2019 р. по 06.11.2019 р. не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 все ж було отримано вказану вище травму 30.10.2019 р. о 14 год. 26 хв. під час виконання службових обов`язків.

В актах службового розслідування вказано, що "під час свого обстеження він повідомив лікарям, що у позаслужбовий час 30.10.2019 р. він підвернув ліву нижню кінцівку, відмітив різкий біль у лівому колінному суглобі, лікувався самостійно, 10.11.2019 повторно травмував лівий колінний суглоб. Його слова підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 29.11.2019 №11801".

З цього приводу суд зазначає, що зі всіх наявних у матеріалах справи довідок, лише у довідці-виписці №11801 від 29.11.2019 р. містяться відомості про те, що сталась повторна травма.

На переконання суду, позивач не несе відповідальності за встановлений діагноз лікаря, в той час, лікар же зобоов`язаний зафіксувати, в даному випадку, обставини травми, зазначивши, що вказані обставини повідомлені йому зі слів хворого.

Вказане судом вище слід віднести і до тверджень відповідача про те, що у виписках та довідках міститься інформація про те, що 30.10.2019 р. травму позивач отримав у побуті.

Щодо висновку про те, що в актах розслідування вказано що у свідоцтві про хворобу №198/НГ зазначено про те, що захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби, але не зазначено про те, що травма або захворювання пов`язане з проходженням військової служби, суд відмічає наступне.

Постанови ВЛК приймаються на основі акта нещасного випадку, а не навпаки, як зазначає в акті відповідач. Оскільки на момент проходження ВЛК військова частина ще не провела розслідування нещасного випадку, військово-лікарська комісія не мала правових підстав вказувати у свідоцтві про хворобу про те, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Тому суд приходить до висновку, що оскаржені акти розслідування від 22.07.2022 року складені за результатами його проведення не в повному обсязі, оскільки не відібранні свідченні у решти свідків, у тому числі й у начальника медичної частини ОСОБА_3 , не надано належної оцінки вже відібраним показам свідків, а саме: лейтенанта ОСОБА_5 , лейтенанта ОСОБА_6 та капітана ОСОБА_7 , внаслідок чого висновки розслідування, як на переконання суду є необґрунтованими. Отже, оскаржувані акти є неправомірними і підлягають скасуванню.

Разом з тим, слід відмітити, що правом на подання відзиву відповідач не скористався, жодних клопотань про неможливість надання відзиву, у встановленні законом строки, суду також не надано. Відтак, відповідач жодним чином не заперечив проти позовних вимог позивача.

Як зазначалось судом вище, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (частина 4 стаття 159 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому судом враховано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

За нормами статті 246 КАС України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат, про що вказує в рішенні суду.

Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Центрального територіального управління Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування актів, а також зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 30 жовтня 2019 року о 14 год. 26 хв. комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовою частиною НОМЕР_1 ) від 22.07.2022 р. форми Н-5*, за висновком якого нещасний випадок стався у період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Визнати протиправними та скасувати акт №75/22 про нещасний випадок невиробничого характеру комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовою частиною НОМЕР_1 ) від 22.07.2022 р. форми НТ*, за висновком якого нещасний випадок стався у період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 30 жовтня 2019 року о 14 год. 26 хв. та скласти за його результатами акти за формою Н-5* та НТ * з урахуванням висновків суду.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук