Справа № 480/7690/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
13 січня 2023 року Справа № 480/7690/22
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Осіпова О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Сумській області , в якій просить:
1. Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України провести нарахування додаткової винагороди відносно ОСОБА_2 , військовослужбовця НОМЕР_2 прикордонного загону, який загинув після введення воєнного стану в Україні(у тому числі який брав участь у бойових діях або заходах, помер внаслідок отриманих поранень, травм) у розмірі 100 000 гривень в за весь місяць, у якому особа загинула (померла), а саме (28 календарних днів лютого 2022 року) та виплатити дані кошти ОСОБА_1 .
2. Визнати протиправною невиплату 5-м прикордонним загоном Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року включно.
3. Зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації.
4. Визнати протиправними бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.02.2022 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
5. Зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.02.2022 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Таким чином до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.
Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.
Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.
Частини перша та друга ст.233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:
- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1);
- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).
Відтак, унесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції ч.1 та ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.
Тобто, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Суд звертає увагу, що строки, визначені ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, стосуються виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.
При цьому, стаття перша цієї ж норми передбачає загальний строк звернення до суду у трудових спорах.
Суд звертає увагу, що військова служба відноситься до публічної згідно з положеннями п.17 ч.1 ст.4 КАС України.
Частина 5 статті 122 КАС України передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Враховуючи те, що наведена процесуальна норма є спеціальною нормою у відношенні до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України, суд вважає, що така (ч.5 ст.122 КАС України) повинна застосовуватись до спірних правовідносин.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України.
Із даного позову вбачається, що позивачка просить зобов`язати відповідача провести нарахування додаткової винагороди відносно ОСОБА_2 , військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону, який загинув після введення воєнного стану в Україні(у тому числі який брав участь у бойових діях або заходах, помер внаслідок отриманих поранень, травм) у розмірі 100 000 гривень за весь місяць.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на адвокатський запит від 25.04.2022 р. було надано копію наказу 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.04.2022 р. №9-аг "Про виплату додаткової винагороди".
Тобто, про порушення своїх прав ОСОБА_3 повинна була дізнатися в день відповіді на адвокатський запит, тобто у квітні 2022 р.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною невиплати відповідачем ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації, суд зазначає наступне.
У позові позивачка зазначає, що за період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 відповідачем не проводилась, що підтверджується, наданими особистими картками грошового забезпечення за період з 2016 по 2018 рік листом №11/4830-22-Вих від 23.08.2022 р.
Отже, про порушення своїх прав ОСОБА_1 повинна була дізнатися в серпні 2022 р., отримавши лист від відповідача № 11/4830-22Вх.
Щодо позовних вимог визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.02.2022 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.02.2022 рік включно року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, суд зазначає, наступне.
На адвокатське звернення від 19.08.2022 року щодо використання ОСОБА_2 щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за час проходження військової служби на відповідних посадах за період з 2014 рік по день звільнення у довідці № 12/787-22-Вих від 22.08.2022 р. відповідач зазначив, що невикористана відпустка становить 31 календарний день, у тому числі за 2014 рік-7 днів; у 2015році - 7 днів; у 2016році - 7 днів; у 2017 році- 7 днів; у 2018 році- 3 дні, а починаючи з 22.06.2018 року по 26.02.2022 року, посада, на якій перебував ОСОБА_2 не входила до переліку військових посад, які дають право на цю відпустку, відповідно до Постанови КМУ від 01.08.2012 року №702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, кліматичними, екологічними умовами та перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначеності тривалості щорічної додаткової відпусткт залежно від часу проходженя служби в значних умовах".
Тобто, позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав щодо даної відпустки у серпні 2022 р., отримавши відповідь на звернення адвоката.
Разом з цим, до суду позивачка звернулася 15.11.2022 р., тобто із пропуском строку звернення до суду, не вказавши при цьому належних підстав для поновлення пропущеного строку, та не надавши доказів поважності причин пропуску, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 161 КАС України.
Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року у справі № 804/958/17.
Згідно з приписами ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З огляду на викладене позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачці строку для подання до суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом та належним чином засвідчені документи на підтвердження вказаних у заяві обставин.
Згідно з положеннями ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Враховуючи, що позивачкою не надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску, а також те, що зазначені обставини встановлені судом після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне на підставі ч.13 ст.171 КАС України залишити позовну заяву без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви.
Для усунення вказаних вище недоліків позивачці необхідно: надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Керуючись ст.ст.122, 123, 161,169,171, 248,256,293 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загіну (м.Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Осіпова