Справа № 320/11108/22
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року справа №320/11108/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Предметом даної справи є вимога позивача врахувати стаж роботи з 28.07.1979 по 03.10.1980, з 03.12.1982 по 07.03.1987, з 01.12.1995 по 25.06.2004, з 27.03.1987 по 07.08.1995.

Станом на 16.01.2023 року від відповідача на адресу суду відзив не надходив. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з вимогою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В рішенні від 11.08.2022 року відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з наступних підстав:

- з 28.07.79 по 03.10.80, оскільки між датою прийому і наказом на прийняття на роботу більше місяця,

- 03.12.82 по 07.03.87, при звільненні з роботи не читається печатка;

- 1.12.95 по 25.06.04 , оскільки між датою прийому і наказом на прийняття на роботу більше місяця;

- 2703.87 по 07.08.95 р., період роботи в колгоспі, відсутня довідка фактично відпрацьовані вихододні та про встановлений мінімум трудової участі у колгості.

Не погодившись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відпоаідно до ст. 62 Закону України № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Також позивач зазначає, що мало місце недотримання правил ведення трудової книжки відповідальним працівником і такі порушення не можуть впливати на його особисті права.

Правова позиція суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким законом є Закону України № 1788-ХІІ.

Відповідно до ст. 62 зазначеного Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В спірні періоди роботи з 28.07.79 по 03.10.80 та 1.12.95 по 25.06.04, відповідно до чинної на час виникнення трудових відносин редакції КзПП трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" суд зазначив, що згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи вищевикладені норми, співпадіння дати наказу про призначення не є обов`язковим.

На момент існування правовідносин пизивача з роботодавцем, відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" (аналогічний зміст в Інструкції №162 від 20.07.1974), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку.

Суд висновує, що трудова книжка позивача була оформлена належним чином, а періоди роботи з 28.07.79 по 03.10.80 та 1.12.95 по 25.06.04 підлягають для зарахування до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 03.12.82 по 07.03.87 року суд зазначає наступне.

На момент заповнення трудової книжки позивача була чинна Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена і Верховним Судом у постанові від 21лютого 2018 року по справі №687/975/17, від 09 серпня 2019 року по справі № 654/890/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стосовно не зарахування періодів роботи в колгоспі з 27.03.1987 по 07.08.1995 роки суд зазнчає наступне.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Для працівника колгоспу спеціальним документом (аналогом трудової книжки) є трудова книжка колгоспника.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

В доданій до позовної заяви трудовій книжкі колгоспника було зазначено річний мінімум трудової участі в колективному господарстві, а також виконання встановленого мінімуму.

Таким чином, трудовій книжкі колгоспника мінстить достаньо даних для виконання вимог зазначених в ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ.

Записи в ній є належними та достатніми для зарахування періодів роботи в колгоспі з 27.03.1987 по 07.08.1995 роки до страхового стажу позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ефективний спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивача повинно бути здійснено шляхом зобов`язання відповідача прозначити позивачу пенсію з врахуванням стажу роботи з 28.07.1979 по 03.10.1980, з 03.12.1982 по 07.03.1987, з 01.12.1995 по 25.06.2004, з 27.03.1987 по 07.08.1995.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним рішення від 11.08.2022 №18 відповідача про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 26 ЗУ «Загальнобовязкове державне пенсійне страхування», врахувавши стаж роботи з - 28.07.79 по 03.10.80, 03.12.82 по 07.03.87, 01.12.95 по 25.06.04, з 27.03.87 по 07.08.95 р.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.