Справа № 607/12448/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/12448/22 пров. № А/857/17859/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року (суддя Сташків Н.М., м.Тернопіль) у справі № 607/12448/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 поштовими засобами зв`язку «Укрпошта» 12 вересня 2022 року, звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5841313 від 02 вересня 2022 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. та закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позов обгрунтовано тим, що працівниками поліції не доведено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України, оскільки у матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, а лише сидів на передньому сидінні автомобіля. Також відсутні докази зупинки його транспортного засобу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга обгрунтована аналогічними обставинами викладеним в позовній заяві.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 02 вересня 2022 року о 20 год. 48 хв. по вул. Протасевича, 1А в м. Тернополі ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT 5008», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2022 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП, про що поліцейським УПП в Тернопільській області було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5841313 та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20400 грн 00 коп.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до частини четвертої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2022 ОСОБА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2022 року, залишено без змін постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що станом на 02 вересня 2022 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами у встановленому порядку.

Покликання скаржника на те, що він не виконував функцій водія, а лише сидів в автомобілі за кермом із вимкненим двигуном, спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (ID реєстратора 473162, 472413) (а.с.23), який досліджувався судом першої та апеляційної інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за керування транспортним засобом. При цьому сам порушник визнав, що по рекомендації свого адвоката вправі керувати транспортним засобом, оскільки рішення судів про позбавлення його права керування транспортними засобами оскаржено в касаційному порядку.

Таким чином, позивач намагається уникнути відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення відповідачем доведена належними та допустимими доказами, які підтверджують обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування оскарженого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року у справі № 607/12448/22, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула