Справа № 620/8301/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/8301/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Старостенко Ю.А., представника відповідача Семиразума Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області звернулась до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразума С.В. про стягнення виконавчого збору № 70180106 від 01.11.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що ним добровільно було виконано рішення суду, а державний виконавець не пересвідчившись у виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 у справі № 620/19324/21, неправомірно виніс оскаржувані постанови. Вказує, що Вертіївська сільська рада після отримання інформації про винесення судового рішення вчиняла всі дії по його виконанню у відповідності до норм чинного законодавства: підготовка проекту рішення, погодження відповідними службами позивача, розгляд на постійній депутатській комісії із земельних питань, охорони навколишнього середовища та будівництва Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області та винесення на розгляд чергової сесії. Тривалість виконання рішення суду на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, ні в якому разі не може свідчити про ухилення від обов`язку його виконати.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, навів фактичні обставини справи та норми законодавства, якими керувався при прийнятті рішень.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.01.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, була замінено відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); ухвалою суду від 16.01.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.11.2022 старшим державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразумом Є.В. на підставі заяви про примусове виконання рішення від 21.10.2022 (вх. № 7015 від 27.10.2022) та виконавчого листа № 620/19324/21, виданого 26.09.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Вертіївську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 05.05.2021, від 08.09.2021, від 27.10.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га, які розташовані в адміністративних межах Вертіївської сільської ради за рахунок земель комунальної власності (урочище Сад село Черняхівка Ніжинський район) та прийняти рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70180106.

Також 01.11.2022 головним державним виконавцем винесено постанову № 70180106 про стягнення з Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн. та постанову № 70180106 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою для Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області визначено витрати в загальній сумі 258,36 грн.

Вертіївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області листом від 09.11.2022 № 03-05/760 (вх. № 7352 від 11.11.2022) було надано відповідачу копію рішення двадцять восьмої сесії восьмого скликання від 01.11.2022 «Про розгляд заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га, за рахунок земель комунальної власності Вертіївської сільської ради відповідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду».

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, частинами першою та третьою статті 27 Закону встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта статті 27 Закону).

Згідно частини п`ятої статті 27 Закону виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Так, пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Так, Законом передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі.

Разом з тим, у разі закінчення виконавчого провадження, у якому не сплачений виконавчий збір, з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначені положення Закону та Інструкції № 512/5, можливо дійти висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону, яка підлягає стягненню.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Так, чинним законодавством не передбачено обов`язку перевірки виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що позивачем не було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Разом з тим, як вже зазначалось судом відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження не порушує прав позивача, оскільки необхідність його стягнення вирішується державним виконавцем в процесі виконання чи після закінчення виконавчого провадження.

Оскільки в даному випадку виконавче провадження № 70180106 не було закінчено, а державним виконавцем не вирішено питання виконання рішення суду в повному обсязі, у тому числі у добровільному чи примусовому порядку, тому в суду відсутні підстави вважати, що за наслідками даного виконавчого провадження буде здійснюватися стягнення виконавчого збору.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору № 70180106 від 01.11.2022 є правомірною та скасуванню не підлягає.

Щодо постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022, то суд зазначає наступне.

Згідно частин першої та другої статті 42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Пунктами 1, 2 розділу VI Інструкції № 512/5 передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, незалежно від до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не зазначає підстав позову, які б доводили порушення відповідачем вимог чинного законодавства, прав та інтересів позивача при винесенні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022, лише вказує про добровільне виконання рішення суду, на підставі якого Чернігівським окружним адміністративним судом 26.09.2022 видано виконавчий лист № 620/19324/21.

Однак, суд враховує, що прийняттям спірної постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022, враховуючи не оскарження постанови № 70180106 від 01.11.2022 про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині, що стосуються постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність невірного РНОКПП стягувача у виконавчому листі № 620/19324/21, виданому 26.09.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом, як на підставу скасування оскаржуваних постанов, оскільки, як вже було зазначено судом, позивачем не було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70180106 від 01.11.2022.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (вул. Миру, 126, с. Вертіївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16624, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000, ) про визнання неправомірними та скасування постанов відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 16.01.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна