Справа № 620/2043/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року

м. Київ

справа № 620/2043/19

провадження № К/9901/5221/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Кравчука В.М., Чиркіна С.М.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В.)

у справі №620/2043/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо непроведення позивачу перерахунку щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 квітня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року і по теперішній час;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 квітня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року і по теперішній час;

2. Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 21.10.2019 позов задовольнив частково:

- визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком в періоди з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 квітня 2014 року по 02 серпня 2014 року;

- зобов`язав ГУ ПФУ в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком в періоди з з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 квітня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.02.2020 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 в частині вирішених позовних вимог за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2015 року по 10 січня 2019 року.

Позовні вимоги за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2015 року по 10 січня 2019 року - залишив без розгляду.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 залишив без змін.

4. Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 05.02.2020 і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Залишаючи позовну заяву в частині періодів з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2015 року по 10 січня 2019 року без розгляду, суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи не містять даних про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

6. Апеляційний суд виснував, що спірні пенсійні виплати є постійними, виплачуються щомісячно і правовідносини закінчуються на день проведення таких виплат. Тобто, про своє порушене право позивач дізнався або повинен був дізнатися після отримання неповних сум виплат, які здійснювалися згідно постанов Кабінету Міністрів України у менших розмірах, ніж визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. У своїй касаційній скарзі позивач посилається на статтю 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. ОСОБА_1 зазначає, що в цьому випадку у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень ухиляється від виконання своїх зобов`язань по відношенню до позивача.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

9. Касаційна скарга містить аргументи виключно щодо висновків апеляційного суду про залишення частини позовних вимог без розгляду, а тому касаційний суд переглядає постанову апеляційного суду лише в межах касаційної скарги.

10. Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

11. Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

12. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

13. Усуваючи розбіжності в тлумаченні норм права щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду прийнято постанову від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, у якій сформовано такий правовий висновок щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах зазначеної категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

14. Обставини цієї справи цілком тотожні справі 240/12017/19.

15. Вирішуючи даний спір по суті за весь визначений позивачем період, суд першої інстанції, поновлюючи ОСОБА_1 строк звернення до суду із вказаним позовом, зазначив, шо останній дізнався про порушення своїх прав зі змісту листа ГУ ПФ в Чернігівській області від 24.05.2019 року №2084/03/І-12.

16. Апеляційний суд вірно відхилив зазначене твердження суду першої інстанції та обґрунтовано зазначив, що про своє порушене право позивач дізнався або повинен був дізнатися після отримання неповних сум виплат, які здійснювалися згідно постанов Кабінету Міністрів України у менших розмірах, ніж визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

17. Висновок апеляційного суду відповідає правовому висновку Верховного Суду наведеному вище.

18. Щодо посилання позивача в позовній заяві на положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то таке є безпідставним, оскільки за змістом наведеної норми строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані Пенсійним органом. Посилання на статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» колегія суддів також відхиляє, оскільки зазначена норма застосовується виключно до «військових» пенсій і перерахунків, пов`язаних із такими пенсіями.

19. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

20. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

21. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі №620/2043/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя С.М. Чиркін