Справа № 600/3329/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/3329/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Ясиновський Роман Михайлович (позивач) до Чернівецької обласної прокуратури (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури в щодо нарахування та виплати компенсації ОСОБА_1 за роботу в надурочний час та зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 07 липня 2017 року; 17 липня 2017 року; 25 липня 2017 року; 07 серпня 2017 року; 20 серпня 2017 року; 02 вересня 2017 року; 11 вересня 2017 року; 19 вересня 2017 року; 01 жовтня 2017 року; 12 жовтня 2017 року; 07 листопада 2017 року; 15 листопада 2017 року; 31 грудня 2017 року; 30 січні 2018 року; 01 лютого 2018 року; 25 лютого 2018 року; 03 березня 2018 року; 13 березня 2018 року; 01 квітня 2018 року; 07 травня 2018 року; 15 червня 2018 року; 30 червня 2018 року; 20 липня 2018 року; 06 серпня 2018 року; 12 серпня 2018 року; 13 вересня 2018 року; 07 жовтня 2018 року; 12 жовтня 2018 року; 01 листопада 2018 року; 15 листопада 2018 року; 01 грудня 2018 року; 15 січня 2019 року; 22 січня 2019 року; 17 лютого 2019 року; 26 лютого 2019 року; 03 березня 2019 року; 13 березня 2019 року; 19 квітня 2019 року; 27 квітня 2019 року; 03 травня 2019 року; 12 травня 2019 року; 18 червня 2019 року; 07 липня 2019 року; 30 липня 2019 року; 21 вересня 2019 року; 25 вересня 2019 року; 16 жовтня 2019 року; 02 листопада 2019 року; 01 грудня 2019 року; 17 грудня 2019 року; 10 лютого 2020 року; 11 березня 2020 року; 29 березня 2020 року; 22 квітня 2020 року; 30 квітня 2020 року; 24 травня 2020 року; 16 червня 2020 року; 18 червня 2020 року; 03 липня 2020 року; 24 липня 2020 року; 01 серпня 2020 року; 10 серпня 2020 року; 22 вересня 2020 року, обраховану відповідно до статті 107 Кодексу законів про працю України;

зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розраховану за методикою Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", починаючи 3 дати отримання зазначеної заяви по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період роботи в органах прокуратури з дати призначення на посаду по дату звільнення, позивач неодноразово залучався до роботи у вихідні та святкові дні. Вказував, що протягом всього часу перебування його у трудових відносинах з відповідачем, правилами трудового розпорядку було визначено п`ятиденний робочий тиждень, з тривалістю робочого часу 40 годин на тиждень, грошову компенсацію у розмірі та порядку, що визначені законодавством про працю за роботу у вихідні та святкові дні, у разі залучення працівника до роботи у такі дні не отримував.

На думку позивача, у разі невиплати працівникові компенсації за роботу у вихідний, святковий, неробочий день та за роботу у надурочний час з роботодавця підлягають стягненню також компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Не погоджуючись із позовними вимовами відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 , у тому числі в період з липня 2017 року по вересень 2020 року, Чернівецька обласна прокуратура керувалася нормами діючого законодавства з питань оплати праці прокурорським працівникам, на підставі затверджених розпорядником коштів штатних розмірів, в межах фінансування на відповідний бюджетний період.

Вказував, що у період з липня 2017 року по вересень 2020 року позивач залучався до чергування з метою оперативного вирішення невідкладних питань прокурорської діяльності, в тому числі у вихідні дні. Разом із цим, зазначено, що чергування працівників здійснюється на робочому місці в приміщенні прокуратури лише в робочий час, в суботу - з 09.00 до 14.00, а в інший час, в тому числі у неділю по місцю проживання. Доказів фактичного чергування у визначені Графіком календарні дати та фактичне виконання роботи, віднесеної до посадових обов`язків працівників прокуратури в позаробочий час не надано.

Крім того, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 №505, зазначав, що компенсації за чергування у надурочний час не передбачає.

Згідно постанови Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спідок від 02.04.1954 №233 "Про чергування на підприємствах і в установах", яка діє в Україні відповідно до постанови Верховної зади України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР" від 12.09.1991 №1545, чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і компенсуються наданням протягом найближчих 10 днів відгулів тієж тривалості, що і чергування.

Чергування полягає в обов`язку працівника знаходитись на визначеному роботодавцем робочому місці з метою вирішення невідкладних питань, непов`язаних з трудовими обов`язками цього працівника, а також передачі інформації. Чергування у вихідний день оплаті не підлягає, а за нього надається відгул і в табелі обліку використання робочого часу ці години чергування не зазначаються.

Відповідач зазначав, що враховуючи специфіку роботи в органах прокуратури та необхідність виконання невідкладних завдань прокурорської діяльності, в тому числі чергування, працівникам прокурату передбачена виплата надбавки за ОВР. ОСОБА_1 проводилась постійна виплата надбавки за виконання особливо важливої роботи у розмірі 60 % від посадового окладу.

Вказував, що оскільки діючим законодавством фінансування органів прокуратури та оплати праці працівників органів прокуратури не передбачено, то не вбачається підстав для нарахування та виплати таких компенсаційних виплат на користь ОСОБА_1 ..

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №600/3329/21-а передано на розгляд головуючому судді Мареничу І.В.

Ухвалою суду від 21.07.2021 суддею Мареничем І.В. заявлено самовідвід у даній справі. Адміністративну справу №600/3329/21-а передано до канцелярії суду для визначення в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, головуючого судді у справі.

21.07.2021, за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу №600/3329/21-а передано на розгляд головуючому судді Григорашу В.О.

Ухвалою суду від 22.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 12:00 год. 07.09.2021.

Судове засідання, призначене на 07.09.2021 не відбулося у зв`язку із тим, що у період з 06.09.2021 по 10.09.2021 проходив тижневу підготовку суддів. На цій підставі судове засідання призначено на 21.10.2021 на 14:00 год.

Судове засідання, призначене на 21.10.2021 на 14:00 год. не відбулося у зв`язку із тим, що у період з 19.10.2021 по 22.10.2021 перебував у відпустці. На цій підставі судове засідання призначено на 30.11.2021 на 10:30 год.

Представник позивача в судове засідання призначене на 30.11.2021 на 10:30 год. не з`явився, проте подав клопотання про відкладення судового засідання. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 07.12.2021 до 12:00 год.

Ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 23.12.2021 о 14:00 год.

Представник позивача в судове засідання призначене на 23.12.2021 о 14:00 год. не з`явився, проте подав клопотання про відкладення розгляду справи по суті. За клопотанням представника позивача розгляд справи по суті відкладено на 20.01.2022 до 10:00 год.

Заслухавши вступні промови учасників процесу, за клопотаннями сторін, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, якими вони обґрунтовуються, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей зазначених у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 наказом від 24.05.2013 №317-К позивача призначено стажистом на посаду слідчого Чернівецької міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природній сфері та в подальшому проходив службу на різних посадах органів прокуратури Чернівецької області.

Наказом від 12.03.2021 №189-К позивача звільнено з посади прокурора Чернівецької місцевої прокуратури Чернівецької області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" (т. 1 а.с. 37-43).

29.04.2021 позивач звернувся до Чернівецької обласної прокуратури із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 07 липня 2017 року; 17 липня 2017 року; 25 липня 2017 року; 07 серпня 2017 року; 20 серпня 2017 року; 02 вересня 2017 року; 11 вересня 2017 року; 19 вересня 2017 року; 01 жовтня 2017 року; 12 жовтня 2017 року; 07 листопада 2017 року; 15 листопада 2017 року; 31 грудня 2017 року; 30 січні 2018 року; 01 лютого 2018 року; 25 лютого 2018 року; 03 березня 2018 року; 13 березня 2018 року; 01 квітня 2018 року; 07 травня 2018 року; 15 червня 2018 року; 30 червня 2018 року; 20 липня 2018 року; 06 серпня 2018 року; 12 серпня 2018 року; 13 вересня 2018 року; 07 жовтня 2018 року; 12 жовтня 2018 року; 01 листопада 2018 року; 15 листопада 2018 року; 01 грудня 2018 року; 15 січня 2019 року; 22 січня 2019 року; 17 лютого 2019 року; 26 лютого 2019 року; 03 березня 2019 року; 13 березня 2019 року; 19 квітня 2019 року; 27 квітня 2019 року; 03 травня 2019 року; 12 травня 2019 року; 18 червня 2019 року; 07 липня 2019 року; 30 липня 2019 року; 21 вересня 2019 року; 25 вересня 2019 року; 16 жовтня 2019 року; 02 листопада 2019 року; 01 грудня 2019 року; 17 грудня 2019 року; 10 лютого 2020 року; 11 березня 2020 року; 29 березня 2020 року; 22 квітня 2020 року; 30 квітня 2020 року; 24 травня 2020 року; 16 червня 2020 року; 18 червня 2020 року; 03 липня 2020 року; 24 липня 2020 року; 01 серпня 2020 року; 10 серпня 2020 року; 22 вересня 2020 року, обраховану відповідно до статті 107 Кодексу законів про працю України (т.2 а.с. 17-21).

Листом від 28.05.2021 №07-577вих-21 Чернівецька обласна прокуратура повідомила позивача про те, що в період з липня 2017 року по вересень 2020 року наказами керівника та виконувача обов`язків керівника Чернівецької місцевої прокуратури його було залучено до чергування з метою оперативного вирішення невідкладних питань прокурорської діяльності, виїзду на місця надзвичайних подій у вихідні та святкові дні.

Вказувала, що згідно з листом міністерства праці та соціальної політики України від 02.04.2010 №89/13/116-10 залучення працівників до чергування регулюється постановою Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спідок від 02.04.1954 №233 "Про чергування на підприємствах і в установах", яка діє в Україні відповідно до постанови Верховної зади України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР" від 12.09.1991 №1545, в частині, яка не врегульована законодавством України.

Відповідно до цієї постанови чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і лише за погодженням з профспілковим органом.

Прокуратура зазначала, що чергування полягає в обов`язку працівника знаходитись на визначеному роботодавцем робочому місці з метою вирішення невідкладних питань, непов`язаних з трудовими обов`язками цього працівника, а також передачі інформації. Чергування у вихідний день оплаті не підлягає, а за нього надається відгул і в табелі обліку використання робочого часу ці години чергування не зазначаються.

Однак, з липня 2017 року по вересень 2020 року рапортів (заяв та ін.) щодо надання йому іншого дня відпочинку як компенсацію за роботу у вихідний день до Чернівецької місцевої прокуратури та до відділу кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури не надходили (т. 2 а.с. 22).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а також за роботу у надурочний час, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Згідно статті 1 Закону №1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до статті 4 Закону №1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розділом ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів органів прокуратури Чернівецької області, затвердженого наказом Чернівецької обласної прокуратури 10.11.2020 №107 (далі - Правила) тривалість робочого часу прокурорів Чернівецької обласної та місцевих (окружних) прокуратур становить 40 годин на тиждень. У Чернівецькій обласній прокуратурі та місцевих (окружних) прокуратурах встановлюється такий внутрішній службовий розпорядок: - початок роботи з 9 години - упродовж робочого тижня; - перерва на обід з 13 години до 13 години 45 хвилин - упродовж робочого тижня; - кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер - о 18 годині, у п`ятницю - о 16 годині 45 хвилин; - вихідні дні - субота і неділя.

Розділом IV Правил визначено, що для виконання невідкладних завдань прокурор може залучатися до роботи понад установлену тривалість робочого дня, а також для роботи у вихідні, святкові, неробочі дні за наказом керівника Чернівецької обласної прокуратури, погодженим із профспілковим комітетом. За потреби прокурор може залучатися до чергування у вихідні, святкові, неробочі дні та після закінчення робочого дня. У таких випадках чергування здійснюється згідно з окремим графіком, який затверджується наказом керівника Чернівецької обласної прокуратури (керівника місцевих (окружних) прокуратур) за погодженням із профспілковим комітетом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач посилався на те, що проходячи службу в органах прокуратури залучався до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, а також до роботи в надурочний час 07 липня 2017 року; 17 липня 2017 року; 25 липня 2017 року; 07 серпня 2017 року; 20 серпня 2017 року; 02 вересня 2017 року; 11 вересня 2017 року; 19 вересня 2017 року; 01 жовтня 2017 року; 12 жовтня 2017 року; 07 листопада 2017 року; 15 листопада 2017 року; 31 грудня 2017 року; 30 січні 2018 року; 01 лютого 2018 року; 25 лютого 2018 року; 03 березня 2018 року; 13 березня 2018 року; 01 квітня 2018 року; 07 травня 2018 року; 15 червня 2018 року; 30 червня 2018 року; 20 липня 2018 року; 06 серпня 2018 року; 12 серпня 2018 року; 13 вересня 2018 року; 07 жовтня 2018 року; 12 жовтня 2018 року; 01 листопада 2018 року; 15 листопада 2018 року; 01 грудня 2018 року; 15 січня 2019 року; 22 січня 2019 року; 17 лютого 2019 року; 26 лютого 2019 року; 03 березня 2019 року; 13 березня 2019 року; 19 квітня 2019 року; 27 квітня 2019 року; 03 травня 2019 року; 12 травня 2019 року; 18 червня 2019 року; 07 липня 2019 року; 30 липня 2019 року; 21 вересня 2019 року; 25 вересня 2019 року; 16 жовтня 2019 року; 02 листопада 2019 року; 01 грудня 2019 року; 17 грудня 2019 року; 10 лютого 2020 року; 11 березня 2020 року; 29 березня 2020 року; 22 квітня 2020 року; 30 квітня 2020 року; 24 травня 2020 року; 16 червня 2020 року; 18 червня 2020 року; 03 липня 2020 року; 24 липня 2020 року; 01 серпня 2020 року; 10 серпня 2020 року; 22 вересня 2020 року.

На підтвердження вказаного, позивачем подано до суду копії наказів Чернівецької місцевої прокуратури "Про встановлення графіку чергування працівників Чернівецької місцевої прокуратури".

Дослідженням долучених позивачем до позовної заяви копій наказів про чергування в органах прокуратури Чернівецької області та відповідних їм графіків вбачається, що до чергування залучались відповідальні заступники керівника Чернівецької місцевої прокуратури та оперативні працівники відповідно до затверджених графіків. Такі чергування проводились з метою оперативного вирішення невідкладних питань прокурорської діяльності, виїзду на місця надзвичайних подій у вихідні та святкові дні, в порядку частини 2 статті 13 Закону України "Про прокуратуру".

На думку позивача, за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а також за роботу в надурочний час у відповідача наявний обов`язок щодо виплати йому компенсації за роботу в такі дні.

Водночас, щодо вказаного суд зазначає наступне.

Так, статтею 106 КЗпП України встановлено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Згідно статті 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку

Робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. (стаття 108 КЗпП України).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.2015 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР) норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Згідно частини 1 статті 13 Закону №108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Статтею 222 КЗпП України визначено, що особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача на те, що відносини щодо проходження публічної служби, звільнення з неї, права і обов`язки прокурорів, оплата праці прокурорів регулюються виключно Законом України "Про прокуратуру", оскільки норми цього закону є спеціальними відносно положень статей 106-108 КЗпП України та статті 12 Закону України "Про оплату праці", а відтак, є приоритетними у застосуванні.

За загальним правилом під час вирішення спорів з приводу проходження громадянами публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, оплата праці прокурорів регулюється нормами статті 81 Закону №1697-УІІ, згідно якої заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону №108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно статті 13 Закону №108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

У бюджетних призначеннях органам прокуратури України на заробітну плату законами України про Державний бюджет України на 2017-2020 роки відповідні кошти для компенсації за чергування не були передбачені.

З огляду на викладене, органи прокуратури України не мали правових підстав для виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці в розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Статтею 89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" №505 від 31.05.2012 (далі - постанова №505), якою визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Пунктами 2, 6 постанови №505 надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати.

Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури.

Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснювати в межах затвердженого фонду оплати праці.

Отже, питання щодо оплати праці працівників органів прокуратури, їх матеріального та соціального забезпечення як державного органу, що фінансуються з бюджету, здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто питання оплати праці працівників прокуратури має свої специфічні особливості, в тому числі в частині їх правового регулювання, при чому якщо положення законів про прокуратуру встановлюють та регулюють види складових заробітної плати працівників прокуратури, то положення постанов Кабінету Міністрів України - порядок, умови та розмір таких виплат.

З аналізу вказаних норм, вбачається, що положення постанови №505 не містять приписів стосовно виплати прокурорам компенсації за роботу в нічний час, святкові дні, неробочі та вихідні дні.

Водночас, судом встановлено, що у зв`язку з необхідністю виконання невідкладних питань прокурорської діяльності, в тому числі чергування, працівникам прокуратури було передбачено виплату надбавки за ОВР (надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи), що є складовою заробітної плати прокурорів.

Як зазначалось відповідачем, ОСОБА_1 систематично отримував надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 60 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років.

Видатки, пов`язані із реалізацією постанови Кабінету Міністрів України №505, здійснювались в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури.

Жодного фінансування органів прокуратури для виплат за роботу (чергування) в нічний час, святкові, неробочі та вихідні дні в органах прокуратури, не проводилось та кошти на зазначені витрати не виділялися.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, виплачуючи ОСОБА_1 заробітну плату за роботу в органах прокуратури, не застосовуючи при цьому статті 106, 107, 108 КЗпП України, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про прокуратуру", відповідно до вимог чинного законодавства України.

Аналогічна позиція в тотожних за змістом правовідносинах висловлена Верховним судом у постановах від 26.05.2020 по справі №820/1267/16 та від 21.09.2020 по справі №818/1761/16, яку, в силу ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У зв`язку з викладеним, доводи позивача про порушення його прав при нарахуванні та виплаті йому заробітної плати без врахування компенсації за роботу у вихідні та святкові дні, неробочий та нічний час є безпідставними та необґрунтованими.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 02.04.2010 №89/13/116-10 залучення працівників до чергування регулюється постановою Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спідок від 02.04.1954 №233 "Про чергування на підприємствах і в установах", яка діє в Україні відповідно до постанови Верховної зади України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР" від 12.09.1991 №1545, в частині, яка не врегульована законодавством України.

Відповідно до цієї постанови чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і лише за погодженням з профспілковим органом. Тривалість чергування або роботи разом із чергуванням не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу. Якщо ж працівник залучається до чергування у вихідний чи святковий день, йому повинен бути наданий відгул протягом найближчих 10 днів. Тривалість відгулу повинна дорівнювати тривалості чергування.

Отже, чергування у вихідний день не підлягає оплаті, а за нього надається відгул і в табелі обліку використання робочого часу ці години чергування не зазначаються.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не звертався до Чернівецької місцевої прокуратури та відділу кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури з рапортом щодо надання йому іншого дня відпочинку як компенсацію за роботу у вихідний день.

Вказаний факт підтверджується листами Чернівецької обласної прокуратури від 28.05.2021 №07-577вих-21, від 26.05.2021 №07-559вих-21, від 06.05.2021 №7859-21 та від 17.08.2021 №205вих-21.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, з урахуванням вищевикладених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність своїх дій, а позивачем не доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач Чернівецька обласна прокуратура (вул. Кордуби, 21-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58001, ).

Суддя В.О. Григораш