Справа № 140/8419/22
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви

17 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8419/22

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Сорока Ю.Ю., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 грудня 2017 року у розмірі 416,15 грн.

Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 рік за період із з 01 січня 2016 року по 22 грудня 2017 року з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі суду від 26.12.2022 позивачу вказано на недоліки позовної заяви та запропоновано їх усунути шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із наведенням підстав поважності пропуску такого строку.

10.01.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку яка обґрунтована тим, що позивач був звільнений з військової служби 22.12.2017, а тому саме редакція статті 233 КЗпП України, яка діяла станом на момент звільнення позивача, підлягає застосуванню під час вирішення питання щодо застосування строків звернення до суду. У зв`язку із чим просить вважати позовну заяву такою, що подана в межах строку звернення до суду.

Проаналізувавши зміст вказаної заяви та викладених у ній пояснень, судом встановлено, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, а підстави, зазначені в заяві про поновлення строку звернення до суду, не можуть бути визнані судом поважними, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду зазначила, що позивач був звільнений з військової служби 22.12.2017, а тому саме редакція статті 233 КЗпП України, яка діяла станом на момент звільнення позивача, підлягає застосуванню під час вирішення питання щодо застосування строків звернення до суду.

Частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, з вимогою про стягнення належних працівникові сум останній міг звернутись до суду в будь-який час, який не обмежувався строком звернення до суду.

Разом з тим, Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності 19.07.2022 (далі - Закон №2352-ІХ), назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції.

Зокрема, частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, суд звертає увагу, що починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом №2352-IX відповідних змін до частини другої статті 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду щодо таких трудових спорів:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Таким чином, оскільки Законом №2352-ХІ, яким внесено зміни до частини другої статті 233 КЗпП України, набрав чинності 19.07.2022, відтак до спірних правовідносин слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду для захисту права щодо виплати індексації грошового забезпечення.

Разом з тим, оскільки законодавчими змінами обмежено права працівників на звернення до суду з вимогами щодо виплати належних при звільненні сум тримісячним строком, який раніше не був обмежений, тому з метою усунення надмірного формалізму при вирішенні питання про дотримання строку звернення до суду в зазначеній категорії спорів такий строк слід обчислювати з моменту набуття чинності відповідними змінами до КЗпП України, тобто з 19.07.2022, який є достатнім для реалізації усіма працівниками, що звільнені раніше, свого права на звернення до суду з вимогами про стягнення невиплачених при звільненні сум.

Відтак, суддя встановив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом з пропуском тримісячного строку звернення до суду та запропонував позивачу подати заяву, навівши у ній поважність причин пропуску строку звернення до суду.

В свою чергу, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, які підтверджені належними доказами.

Суддя звертає увагу, що позивача виключено із списків особового складу військової частини та знято зі всіх видів забезпечення з 22.12.2017, тобто з дня звільнення позивача з військової служби пройшло більше п`яти років, при цьому позивач мав можливість дізнатись про стан своїх прав, тобто повинен був дізнатись про порушення своїх прав, оскільки будь-які перешкоди для цього були відсутні. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково, суд звертає увагу при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії, суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі Пономарьов проти України Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на те, що ОСОБА_1 подав позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, після закінчення встановленого законом тримісячного строку звернення до суду, а причини, через які цей строк було пропущено, суддя вважає неповажними, позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 3, 123, пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою, восьмою статті 169, статтею 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ю.Ю. Сорока