Справа № 320/6508/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року справа №320/6508/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Київській області від 30.11.2020 №Ф-8892-54 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 9047,84 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що спірною вимогою їй протиправно визначено до сплати недоїмку з єдиного соціального внеску, оскільки за неї як за самозайняту особу, єдиний соціальний внесок сплачує роботодавець.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що згідно публічних даних з Єдиного реєстру адвокатів України позивачка має статус адвоката відповідно до свідоцтва від 30.08.2016 №5761/10, а тому є платником єдиного соціального внеску як самозайнята особа, незважаючи на сплату ЄСВ за неї роботодавцем.

Відповідач стверджує, що спірна вимога від 13.11.2020 №Ф-8892-54 була прийнята у зв`язку з несплатою позивачкою заборгованості з єдиного соціального внеску за 4 квартал 2019 року у розмірі 2752,54 грн., за 1 квартал 2020 року у розмірі 2078,12 грн., за 2 квартал 2020 року у розмірі 1039,06 грн. та за 3 квартал 2020 року у розмірі 3178,12 грн.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду з позовною заявою.

10.08.2022 на адресу суду від позивачки надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8892-54 від 30.11.2020 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 було прийнято до розгляду заяву позивачки про уточнення позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Крюківським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, 17.01.2007 (а.с.8-11).

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України (посилання: https://erau.unba.org.ua/profile/52237), позивачка з 30.08.2016 має статус адвоката, а з 10.06.2022 її право на заняття адвокатською діяльністю зупинено.

Судом встановлено, що Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області листом від 24.05.2022 №65426586 повідомив позивачці, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №65426586 за виконавчим документом №Ф-8892-54, виданим 13.11.2020 ГУ ДПС у Київській області, про стягнення боргу у розмірі 9047,84 грн.

21.05.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.14).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.11.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8892-54, якою встановлено до сплати заборгованість з ЄСВ у розмірі 9047,84 грн. (а.с.77).

Судом встановлено, що копія вимоги була направлена на адресу позивачки, проте рекомендована поштова кореспонденція була повернута на адресу контролюючого органу з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.78).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до Головного управління ДПС у Київській області зі скаргою від 11.06.2022, у якій просила контролюючий орган списати суму недоїмки (а.с.18).

Державна податкова служба листом від 06.07.2022 №6735/5/99-00-13-04-06 повідомила позивачці, що адвокатом ОСОБА_1 як платником єдиного соціального внеску не виконано обов`язки, визначені частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зокрема, в частині сплати в повному обсязі цього внеску, як наслідок за даними інформаційно-комунікаційної системи податкових органів Податковий блок станом на 04.07.2022 в інтегрованій картці платника за технологічним кодом 71040000 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 12347,84 грн., яка виникла у період з 06.09.2019 по 19.01.2021 (а.с.19-24).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірної вимоги, позивачка звернулась з даним позовом до суду про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежнупрофесійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) у цьому Законі нижче наведені терміни вживаються в такому значенні:

- адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбаченіцим Законом;

- адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №5076 адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI, в редакції, яка була чинна на момент винесення відповідачем спірних вимог) у цьомуЗаконі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому закономпорядку єдиний внесок;

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема:

- роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (п.1);

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.5).

Частиною першою статті 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується, серед іншого:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п.1);

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно з абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Отже, самозайнята особа в розумінні положень Закону №2464 є платником єдиного соціального внеску, розмір якого становить 22% від суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи такою особою за відповідний період.

При цьому, відсутність у самозайнятої особи доходу від здійснення діяльності за відповідний звітний період не звільняє таку особу від сплати єдиного соціального внеску.

У такому випадку, самозайнята особа зобов`язана самостійно визначити базу нарахування, яка не повинна бути більшою максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464 та не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік мінімальну заробітну плату з 1 січня 2019 року визначено на рівні 4173 гривні.

Відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень.

Отже, розмір мінімального страхового внеску дорівнював:

- у 2019 році - 918,06 грн. на місяць (4173,00 грн. х 22%), 2754,18 грн. на квартал (918,06 грн. х 3);

- у 2020 році - з січня по серпень: 1039,06 грн. на місяць (4723,00 грн. х 22%), з вересня по грудень 1100,00 грн. га місяць (5000,00 грн. х 22%).

За таких обставин, загальна сума ЄСВ за період з 01.10.2019 по 30.09.2020 (на рівні мінімального страхового внеску), яка підлягає сплаті фізичними особами - підприємцями, складає 12166,66 грн.

У той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця або провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності Законом №2464 не врегульовано.

Верховний Суд у постановах від 05.03.2020 у справі №824/509/19-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 88062063), від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85964928) та від 19.12.2022 у справі №640/9262/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 107984144) зазначив, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З урахуванням зазначених нормативно-правових положень можна дійти висновку, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону №2464 щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, правовий висновок, викладений у вищевказаних постановах, підлягає обов`язковому врахуванню у спірних правовідносинах.

Як вбачається з трудової книжки позивачка з 01.10.2019 по 30.09.2020 працювала:

- у період з 12.11.2018 по 30.04.2020 головний юрисконсульт управління по роботі з неплатоспроможними клієнтами департаменту по роботі з Державною виконавчою службою та супроводження справ про банкрутство Акціонерного товариства Дельта Банк;

- у період з 22.05.2020 по 21.07.2020 юрисконсульт юридичного відділу Товариства з обмеженою відповідальністю Ринок сільськогосподарської продукції Столичний;

- у період з 02.09.2020 по 30.09.2020 менеджер з проектів в Адвокатському об`єднанні Лігал Асістанс (а.с.47-55).

Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу, форма ОК-7) позивачці у період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року був, зокрема, нарахований дохід (заробітна плата) у таких розмірах:

- жовтень 2019 року 21000,00 грн.;

- листопад 2019 року 21318,18 грн.;

- грудень 2019 року 22000,00 грн.;

- січень 2020 року 22000,00 грн.;

- лютий 2020 року 22000,00 грн.;

- березень 2020 року 23000,00 грн.;

- квітень 2020 року 39251,25 грн.;

- травень 2020 року 6864,99 грн.;

- червень 2020 року 25830,75 грн.;

- липень 2020 року - 25422,16 грн.;

- серпень 2019 року - 21798,84 грн.;

- вересень 2019 року - 2186,31 грн.

Отже, сума сплаченого АТ Дельта Банк за позивачку ЄСВ, за вказані періоди становить:

- жовтень 2019 року 4690,00 грн. (21318,18 грн. х 22%);

- листопад 2019 року 4840,00 грн. (22000,00 грн. х 22%);

- грудень 2019 року 4840,00 грн. (22000,00 грн.х 22%);

- січень 2020 року 4840,00 грн. (22000,00 грн. х22%) ;

- лютий 2020 року 4840,00 грн. (22000,00 грн. х 22%);

- березень 2020 року 5060,00 грн. (23000,00 грн. х 22%);

- квітень 2020 року 8635,28 грн. (39251,25 грн. х 22%).

Сума ЄСВ, сплаченого ТОВ Ринок сільськогосподарської продукції Столичний за позивачку, становить:

- травень 2020 року 1510,30 грн. (6864,99 грн. х 22%);

- червень 2020 року 5682,77 грн. (25830,75 грн. х 22%);

- липень 2020 року 4377,26 грн. (19896,64 грн. х 22%).

Сума ЄСВ, сплаченого АО Лігал Ассістанс за позивачку, за вересень 2020 року становить 1071,00 грн. (4868,18 грн. х 22%).

Згідно з наявними в матеріалах справи індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-7) страхові внески за позивачку були сплачені її роботодавцями.

Таким чином, враховуючи встановлену статтею 8 Закону №2464 ставку ЄСВ на рівні 22% бази нарахування, суми ЄСВ, обов`язок по утриманню та перерахуванню до бюджету яких покладено на роботодавців позивачки за основним місцем роботи за періоди з жовтня 2019 року по липень 2020 року (50386,61 грн.), перевищує суму мінімальних страхових внесків за період, охоплений спірною вимогою (12166,66 грн.).

Наведене, у свою чергу, свідчить про безпідставність визначення контролюючим органом недоїмки з ЄСВ, здійсненого за спірною вимогою.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у позивачки заборгованості зі сплати ЄСВ за період з 01.10.2019 по 30.09.2020.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати спірну вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-8892-54.

При цьому, суд звертає увагу на помилкове зазначення позивачкою дати прийняття спірної вимоги 30.11.2020 замість 13.11.2020, що, однак, не вливає на правомірність вимог позивачки в цілому.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачкою строку звернення до суд з даним позовом, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС України, а не статтею 25 Закону №2464-VI.

Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 580/3469/19.

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку.

У відзиві на позовну заяву відповідач, вказуючи на пропуск позивачкою строку звернення до суду, зазначив про те, що спірна вимога була направлена на адресу ОСОБА_1 , проте рекомендована поштова кореспонденція повернулась на адресу контролюючого органу з відміткою "закінчення терміну зберігання", а відтак вважається врученою.

Суд наголошує на тому, що шестимісячний строк для звернення до суду з позовною заявою обчислюється з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У зв`язку з цим, повернення поштової кореспонденції із спірною вимогою до контролюючого органу унеможливлює обізнаність позивачки зі змістом такого документа.

Суд зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що про існування спірної вимоги позивачці стало відомо з листа Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області листом від 24.05.2022 №65426586.

Таким чином, звернувшись 23.07.2022 до суду з позовною заявою, позивачка дотрималась строку звернення до суду, встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом зазначає, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 22.07.2022 №4620-4294-1009-0009 (а.с.7).

Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-8892-54.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код: 43141377, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Святослава Хороброго, буд.5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.