Справа № 280/5061/22
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 січня 2023 року Справа № 280/5061/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (Україна, 69057, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПРОСПЕКТ СОБОРНИЙ, будинок 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (далі відповідач), в якому позивач просить суд

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у прийнятті документів для оформлення пенсії по інвалідності за відсутності реєстрації його місця проживання у паспорті громадянина України з причин, що не залежать від нього;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти документи для оформлення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за відсутності реєстрації його місця проживання у паспорті громадянина України з причин, що не залежать від нього;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з сплати судового збору в сумі 992,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи (загальне захворювання органів руху), що підтверджується довідкою до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 632935 від 27 червня 2022 року, та випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 632935 від 27 червня 2022 року Шевченківської МСЕК м. Запоріжжя. Звернувшись до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності, та надавши всі необхідні документи для призначення пенсії, відповідач усно відмовив позивачу у прийнятті документів для призначення пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю у його паспорті громадянина України відмітки про реєстрацію місця проживання, письмову відмову надати відмовився. Після цього, відповідач письмово розглянувши заяву позивача від 06 липня 2022 року, листом від 15 липня 2022 року № 6820-6599/К-02/8-0800/22 посилаючись на постанову правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 26 листопада 2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовив у прийнятті документів для призначення пенсії та зазначив, що для реєстрації заяви на призначення пенсії обов`язковим є документ, який засвідчує місце реєстрації проживання особи, який позивачем не наданий. Вважає, що рішення, дії та бездіяльність відповідача щодо незаконної відмови у призначенні пенсії є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

13 вересня 2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що однією з умов, які передбачають наявність у особи права на отримання пенсії, є надання документа про місце проживання (реєстрації) особи. Так відповідно до копії паспорту позивача, НОМЕР_1 , виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області від 18 лютого 1999 року міститься відмітка про те, що з 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Також вказує про те, що надана позивачем довідка ОСББ «Чарівна 119», в якій вказано про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не підтверджує місця реєстрації позивача та видана в добровільній формі. Просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи (загальне захворювання органів руху), що підтверджується довідкою до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 632935 від 27.06.2022 року, та випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 632935 від 27 червня 2022 року Шевченківської МСЕК м. Запоріжжя.

Напочатку липня 2022 року позивач звернувся до Управління із заявою про призначення позивачу пенсії по інвалідності. До заяви долучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ідентифікаційний код, довідку до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 632935 від 27 червня 2022 року, виписку акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 632935 від 27 червня 2022 року Шевченківської МСЕК м. Запоріжжя, а також документи про стаж роботи і заробітну плату.

Листами від 15 липня 2022 року № 6820-6599/К-02/8-0800/22 та від 09 серпня 2022 року № 8004-6837/К-02/8-0800/22 відповідачем позивачу надіслано повідомлення про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування повідомлення зазначено, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для реєстрації заяви на призначення пенсії обов`язковим є документ, який засвідчує місце реєстрації особи. Оскільки позивачем не надано вищезазначений документ, реєстрація заяви на призначення пенсії не є можливою.

Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Згідно із пунктом 1 частини 1 та частиною 4 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком №22-1.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 1 Порядку №22-1 (в редакції на момент письмового звернення із запитом від 06 липня 2022 року) заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України (для громадян, які мають паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій,- довідка про реєстрацію місця проживання особи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року№ 207«Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»), тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - посвідка на постійне проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність до оформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру(додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Слід звернути увагу, що особа, яка проживає як на території України, так і за кордоном, має право на призначення пенсії, проте реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що до заяви про призначення пенсії надано паспорт, виготовлений у вигляді книжечки, на ім`я ОСОБА_1 , виданий 18 лютого 1999 року Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до пункту 8 постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26 червня 1992 року № 2503-XII термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Відповідно до приписів статті 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що на момент звернення за призначенням пенсії паспорт позивача був дійсним, отже був належним документом на підтвердження факту належності позивача до громадянства України.

Також, суд зазначає про те, що відмітка у паспорті про зняття позивача з місця проживання (реєстрації) жодним чином не свідчить ані про недійсність паспорта, ані про не підтвердження позивачем його місця проживання на території України.

Отже висновок відповідача про не надання позивачем документа, що засвідчує особу позивача, місце його проживання (реєстрації) та вік є помилковим та таким, що негативно вплинув на реалізацію позивачем його конституційного права на соціальний захист, зокрема отримання пенсійних виплат.

Як встановлено судом, у липні 2022 року позивач особисто звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої додав пакет документів та заяву про призначення пенсії по інвалідності.

За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів листами від 15 липня 2022 року № 6820-6599/К-02/8-0800/22 та від 09 серпня 2022 року № 8004-6837/К-02/8-0800/22 Управління надало позивачу відповідь, та повідомило, що після особистого звернення ОСОБА_1 з заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України, та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Постановою №1279, можливо буде повернутися до питання призначення пенсії.

Заяву позивача про призначення пенсії розглянуто відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача, та звертає увагу, що надана 06 липня 2022 року Управлінню заява про призначення пенсії по інвалідності, підписана ОСОБА_1 , що є додатком до заяви «Про призначення пенсії ОСОБА_1 », за своїм змістом відповідає затвердженій Порядком №22-1 формі заяви про призначення пенсії.

Таким чином, відповідач, отримавши заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії, та додані до звернення документів, всупереч пункту 4.3 Порядку № 22-1 не прийняв відповідного рішення про призначення/відмову у призначенні пенсії, а безпідставно розглянув таку заяву у порядку Закону України «Про звернення громадян», чим порушив права та законні інтереси позивача.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 червня 2020 року у справі №265/4170/17, від 09 червня 2021 року у справі №160/12588/19.

Суд зауважує, що з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує певний, законодавчо визначений, порядок призначення пенсій, який передбачає звернення особи, яка вважає наявним у себе права на призначення певного виду пенсії, із заявою за формою, встановленою чинним законодавством, та доданням підтверджуючих документів, за результатами розгляду яких орган Пенсійного фонду або витребує у заявника додаткові документи, або приймає одне з рішень: призначає чи відмовляє у призначенні пенсії.

У разі не відповідності поданих заявником документів вимогам законодавства або у разі їх недостатності, відповідач в силу вимог положень 4.2 Порядку №22-1 не був позбавлений можливості витребувати вказані документи, однак, прийнявши заяву про призначення пенсії встановленої форми, у відповідача виник обов`язок щодо прийняття одного з рішень, передбаченого Порядком №21-1, про призначення або відмову у призначенні пенсії, а не надання роз`яснень в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, поданої в липні 2022 року, у зв`язку з чим, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача прийняти рішення за наслідками розгляду вказаної заяви відповідно до вимог Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 992,40 грн.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 496,20 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності, поданої 06 липня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності, поданої ним 06 липня 2022 року, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; .

Повне судове рішення складено 18 січня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов