Справа № 160/19386/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,
05.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Рівненської митниці (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204000/2022/000156/2 від 10.10.2022;
- визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204020/2022/000050/2 від 21.10.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. Митниця у своїх рішеннях вказує, що рівень митної вартості товарів, що ввозяться позивачем, більший з наявною у митниці інформацією, проте в рішеннях відсутня інформація, що за наведеними відповідачем митними деклараціями відбулось митне оформлення такого ж самого товару. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
27.12.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
17.01.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій позивачем підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 09.10.2019 ТОВ «ПК «ДТЗ» (м. Дніпро) уклало з компанією «Zhejiang Wenxin Mechanical & Electrical CO., LTD» (Китай) зовнішньоекономічний контракт №WN-1-2019 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому, компанією «Zhejiang Wenxin Mechanical & Electrical CO., LTD» відповідно до умов даного зовнішньоекономічного контракту, специфікацій №29 від 20.05.2022 та №30 від 26.05.2022 були здійснені поставки ТОВ «ПК «ДТЗ» двох партій товарів електрогенераторних установок, які поставлялась на умовах FOB-CN Ningbo, Китай згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».
Після ввезення на територію України отримані товарні партії були розміщені в режим митного ліцензійного складу та надалі, з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ПК «ДТЗ» було задекларовано отриманий товар за електронними митними деклараціями (ЕМД), а саме, за ЕМД №UА204020/2022/025337 від 06.10.2022 позивачем до Рівненської митниці задекларовано товар №1 у графі 31 ЕМД.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WN-1-2019 від 09.10.2019; додаток (специфікація) до нього №29 від 20.05.2022; платіжне доручення щодо оплати товару №1287 від 04.10.2022; рахунок-фактура на оплату товару №J-WX220208-2 від 15.06.2022; пакувальний лист від 15.06.2021; технічний опис товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення №1 від 06.10.2022, відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч.5 ст.54 МК України, митницею були додатково витребувані від ТОВ «ПК «ДТЗ» наступні документи: висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах поставки; документи, що містять відомості про вартість додатково понесених витрат у зв`язку із транспортуванням товару (зокрема договори, укладені із третіми особами безпосередніми виконавцями робіт і послуг, передбачених заявкою, рахунки, виставлені виконавцями експедитору); документи, які містять відомості щодо вартості експедиційних послуг при експедируванні транспортування вантажу; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, які містять інформацію щодо продукції, що виготовляється виробником; копію митної декларації країни відправлення.
У позовну заяві позивач зазначає, що не заперечується відповідачем, що листом від 10.10.2022 ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці: додаткова угода №9 від 01.03.2022; прайс-лист виробника від 19.04.2022; комерційна пропозиція виробника від 27.04.2022; коносамент перевізника №BW22060003 від 19.06.2022, а також повідомлено митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловлено прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
10.10.2022 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA204000/2022/000156/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Загальна сума митної вартості, визначена декларантом для товару №1 в спірному рішенні збільшена митницею з 136931,12 дол. США до 281940,83 дол. США.
Після ввезення на територію України отримані товарні партії за контарктом №WN-1-2019 від 09.10.2019 були розміщені в режим митного ліцензійного складу та надалі, з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ПК «ДТЗ» було задекларовано отриманий товар за електронними митними деклараціями (ЕМД), а саме, за ЕМД №UА204020/2022/026983 від 20.10.2022 до митного поста «Рівне» Рівненської митниці задекларовано товар №1 у графі 31 ЕМД.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WN-1-2019 від 09.10.2019; додаток (специфікація) до нього №30 від 26.05.2022; рахунок фактура на оплату товару №J-WX220208-3 від 16.06.2022; пакувальний лист від 16.06.2021; технічний опис товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею було направлено позивачу електронне повідомлення №1 від 20.10.2022, відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи начебто не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч.5 ст.54 МК України, митницею були додатково витребувані від ТОВ «ПК «ДТЗ» наступні документи: висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах поставки; документи, що містять відомості про вартість додатково понесених витрат у зв`язку із транспортуванням товару (зокрема, договори, укладені із третіми особами безпосередніми виконавцями робіт і послуг, передбачених заявкою, рахунки, виставлені виконавцями експедитору); документи, які містять відомості щодо вартості експедиційних послуг при експедируванні транспортування вантажу; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, які містять інформацію щодо продукції, що виготовляється виробником, копію митної декларації країни відправлення.
Листом №01/01-21/10 від 21.10.2022 ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці: прайс-лист виробника від 22.04.2022; комерційна пропозиція виробника від 06.05.2022; коносамент перевізника №UTRUST22060497B від 01.07.2022, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
21.10.2022 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA204020/2022/000050/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару №2 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Не погодившись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товару на предмет їх відповідності закону, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст.337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст.337 МК України.
Щодо рішення №UA204000/2022/000156/2 від 10.10.2022, для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, разом з ЕМД підприємством було надано митниці документи, передбачені частиною 2 ст.53 МК України, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WN-1-2019 від 09.10.2019; додаток (специфікація) до нього №29 від 20.05.2022; платіжне доручення щодо оплати товару №1287 від 04.10.2022; рахунок-фактура на оплату товару №J-WX220208-2 від 15.06.2022; пакувальний лист від 15.06.2021; технічний опис товару.
У процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії на вимогу митниці позивачем додатково були надані надано митниці документи, передбачені частиною 3 ст.53 МК України (додатки до листа від 10.10.2022), а саме, документи на підтвердження виконання повноти оплати за імпортовані товари: прайс-лист виробника; комерційна пропозиція виробника, які містять інформацію щодо продукції, що виготовляється виробником; документи на підтвердження транспортних витрат: додаткову угоду №9 від 01.03.2022 до договору фрахта №1510/912/2019 від 15.10.2019; коносамент перевізника №BW22060003 від 19.06.2022.
Щодо рішення №UA204020/2022/000050/2 від 21.10.2022, для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, разом з ЕМД підприємством було надано митниці документи, передбачені частиною 2 ст.53 МК України, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WN-1-2019 від 09.10.2019; додаток (специфікація) до нього №30 від 26.05.2022; рахунок-фактура на оплату товару №J-WX220208-3 від 16.06.2022; пакувальний лист від 16.06.2021; технічний опис товару.
У процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії на вимогу митниці товариством додатково були надані надано митниці документи, передбачені частиною 3 ст.53 МК України (додатки до листа вих. №01/01-21/10 від 21.10.2022), а саме: документи на підтвердження вартості товару: прайс-лист виробника від 22.04.2022; комерційна пропозиція виробника від 06.05.2022, які містять інформацію щодо продукції, що виготовляється виробником; документи на підтвердження транспортних витрат: коносамент перевізника №UTRUST22060497B від 01.07.2022.
Ненадання позивачем митниці в обох означених спірних випадках таких додаткових документів, як: висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; виписки з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах поставки; документів, що містять відомості про вартість додатково понесених витрат у зв`язку із транспортуванням товару (зокрема, договори, укладені із третіми особами безпосередніми виконавцями робіт і послуг, передбачених заявкою, рахунків, виставлених виконавцями експедитору); копію митної декларації країни відправлення обумовлене тим, що вони відсутні у позивача, а вимога митниці про їх надання є протиправною, оскільки відповідно до частини 3 ст.53 МК України, вони передбачені як додаткові документи, що надаються (за їх наявності) на запит митниці, виключно у випадку, якщо надані документи, передбачені частиною 2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зовнішньоекономічним контрактом (п.3.5, 3.6) та договором перевезення вантажу морським транспортом, сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких означені документи відсутні. Таким чином позивач, відповідно до умов зазначених договорів, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами.
Митний орган може витребувати додаткові документи виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Оскільки надані товариством митниці на підтвердження заявленої митної вартості спірної товарної партії вищезазначені документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мають ознак підробки, містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, то вимога митниці про надання зазначених додаткових документів є протиправною.
З приводу ненадання декларації країни відправлення сд зазначає, що Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію: ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Щодо твердження митниці у рішенні №UA204000/2022/000156/2 від 10.10.2022 відносно того, що надана на вимогу митниці копія коносаменту від 19.06.2022 BW22060003 містить інформацію щодо країни порту розвантаження Румунія, що не відповідає відомостям, заявленим декларантом до митного оформлення, слід зазначити, що вони є необгрунтованими з огляду на те, що компанією перевізником у коносаменті дійсно зазначено країну порту розвантаження Румунія, що є технічною помилкою, яка не має жодного впливу на можливість визначення дійсної країни порту відвантаження реcпубліки Польща, оскільки наряду з країною порту відвантаження у коносаменті зазначено сам порт Гданськ, який знаходиться у республіці Польща, а не у Румунії, що є загальновідомим фактом та додаткового доказування не потребує.
З коносаментом декларантом митниці було надано інші товаросупровідні та комерційні документи: заявку на перевезення, рахунок на оплату, акт виконаних робіт, довідку про транспортні витрати у кожному з яких кінцевим пунктом маршруту морського перевезення товарної партії зазначено порт Гданськ, Польща, тобто відомості, що містяться у означених документах повною мірою надавали митниці можливість визначити, що країною порту розвантаження є республіка Польща, а не Румунія.
Твердження митниці у рішенні №UA204000/2022/000156/2 від 10.10.2022 відносно того, що фактично фірма Global Container Lines Latvija SIA є експедитором та залучає до виконання перевезення та пов`язаних із ним додаткових витрат (перевалка, перевантаження, фрахт, залізничне перевезення) третіх осіб, проте декларантом не надано жодних документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу, є необгрунтованим, виходячи з того, що товариством для здійснення митного оформлення спірної товарної партії не надавався договір ТЕО, а надавався договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №1510/912/2019 від 15.10.2019.
Перевізником за договором виступає компанія «Global Container Lines Latvija SIА», яка відповідно до пунктів 1.1, 2.2 договору зобов`язалась здійснити міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів - контейнерів замовника в порядку та на умовах цього договору.
Умови договорів транспортного експедирування та морського перевезення визначені різними нормативно-правовими актами. Так, відносно умов договору транспортно експедиторського обслуговування застосовуються норми Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Відносно ж умов договору морського перевезення вантажу застосовуються норми Кодексу торговельного мореплавства України, Закону України «Про мультимодальні перевезення».
Відповідно до ст.128 Кодексу торговельного мореплавства України умови морського перевезення вантажів визначаються договором. Умови та порядок організації мультимодального перевезення за участю морського транспорту визначаються Законом України «Про мультимодальні перевезення».
Відповідно до ст.133 цього ж Кодексу за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).
Відповідно до ст.10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.
Відповідно до ч.3 ст.12 цього ж Закону розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.
З наведеного встановлено, що документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу не може бути у позивача, оскільки спеціальними правовими нормами та умовами договору у разі здійснення мультимодального перевезення вантажу не передбачена плата за транспортно - експедиторські послуги за межами митної території України, тому вимога митниці щодо їх надання протирічить умовам договору та означеним правовим нормам.
Компанією-перевізником позивачу було виставлено єдиний рахунок на оплату усіх послуг з перевезення спірної товарної партії, у якому чітко виділені вартість морського перевезення та наземного перевезення спірної товарної партії, який було надано товариством під час здійснення митного оформлення та відомості якого надавали митниці можливість визначити загальну вартість транспортної складової заявленої митної вартості. Більш того, відомості у рахунку на оплату повністю кореспондуються з відомостями, що містяться у інших наданих митниці документах - заявці на перевезення, акті виконаних робіт, довідці про транспортні витрати.
Щодо тверджень митниці про те, що надана додатково додаткова угода (додаток) від 01.03.2022 №9 до №1510/912/2019 від 15.10.2019 до митного оформлення не була подана, що є недотриманням вимог частини 2 статті 53 МК України протирічить саме собі, оскільки митниця одночасно зазначає, що додаткова угода №9 додатково надана та що вона не була надана до митного оформлення.
Додаткову угоду №9 від 01.03.2022 до договору фрахту №1510/912/2019 від 15.10.2019 було надано митниці під час здійснення процедури консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії між митницею та декларантом позивача у вигляді додатку до листа від 10.10.2022, що підтверджується відомостями графи 44 ЕМД №UA204020/2022/025738 від 10.10.2022.
Не подання митниці означеної додаткової угоди декларантом позивача разом з ЕМД №UA204020/2022/025337 від 06.10.2022, якою було задекларовано спірну товарну партію, не є порушенням частини 2 ст.53 МК України, оскільки змінами, внесеними до частини першої ст.53 МК України (згідно Закону України від 02.10.2019 №141-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань функціонування авторизованих економічних операторів»), виключено вимогу щодо подання податковому органу документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, одночасно з митною декларацією. Відповідно, з урахуванням внесених змін разом з митною декларацією податковому органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару.
Твердження митниці щодо наданих митниці прайс-листа та комерційної пропозиції в обох спірних рішеннях є необгрунтованими, оскільки зазначене не може бути підставою для вимоги додаткових документів, тому що не є розбіжністю у наданих документах, яка має вплив на правильність визначення митної вартості.
Так, прайс-лист та комерційна пропозиція є документами довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми для них. Згідно загальноприйнятої світової практики, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, торгової марки чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Відомості, зазначені у прайс-листі знайшли своє підтвердження у первинних документах специфікації та інвойсі. Комерційна пропозиція та прайс-лист по своїй суті виступають пропозицією продавця потенційному покупцю придбання товарів за пропонованими продавцем цінами. Такі пропозиції у формі прайс-листа та комерційної пропозиції можуть надаватись до укладання домовленостей на придбання товарів. Такі домовленості можуть оформлюватись як у формі специфікації до контракту, як передбачено укладеним контрактом, так і у формі рахунку-фактури (інвойсу).
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.
Відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими митним органом витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 у справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданим позивачем документальними доказами.
Згідно ч.3 ст.335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у спірній митній декларації зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою.
Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено, зворотного суду не доведено.
Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за №883/21195.

Згідно п.1.3 Правил Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою.

У графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару.

У графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно п.2.3 Правил Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Тобто митний орган повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 у справі №813/7903/14, від 18.12.2018 у справі №826/15706/13-а, від 29.01.2019 у справі №815/6827/17, від 16.04.2019 у справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

З урахуванням викладеного, з наданих документів видно, що позивач для митного оформлення і підтвердження митної вартості надав усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.

Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі №815/3400/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оскаржуваних рішеннях митницею наведено лише номер та дату ЕМД, на підставі якої здійснено коригування, проте, оскаржуване рішення не містить конкретизації, який саме товар завозився за наведеною митною декларацією, і в рішеннях відсутня інформація, що за цією декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, наслідком чого є скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи викладене, суд зробив висновок, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваних рішень носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.

Відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, ґрунтується на раніше визнаній органом митної служби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 21652,01 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3291 від 29.11.2021.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в сумі 21652,01 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» (вул. Надії Алексєєнко, б. 100, прим. 1, м. Дніпро, 49000, ) до Рівненської митниці (вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204000/2022/000156/2 від 10.10.2022.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204020/2022/000050/2 від 21.10.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21652 (двадцять одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) гривні 01 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський