Справа № 168/468/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 168/468/22 пров. № А/857/18206/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року (головуючий суддя Хаврона О.Й., смт. Стара Вижівка) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції України в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР №5852740 від 05.09.2022.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, а постанову інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Івано-Франківській області ДПП Андрюхіна Юліана Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.09.2022 серії ЕАР №5852740 - залишено без змін.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права, тому просить скасувати таке рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 1.1. ПДР України, вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Але якщо цією лінією позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд у винесеному рішенні посилається на те, що у поясненнях на відео ОСОБА_2 сам сказав, що попередній транспортний засіб зупинився, вимкнув правий показник світла, та ОСОБА_1 почав його об`їжджати, переконавшись в тому, що він нікому не заважає, приблизно на швидкості менше чим 30 км/год.

Саме такі пояснення ОСОБА_1 про те, що він зупинився підтверджуються вимогами п. 1.1 ПДР України, де дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. Тобто, транспортний засіб, який був попереду ОСОБА_1 був нерухомою перешкодою, та ОСОБА_1 діяв за умов чинного законодавства, і нікому із інших транспортних засобів він не заважав за умов безпеки дорожнього руху.

Крім того, відповідно до ст. 283 КУпАП - постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Також, такого висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 524/5536/17 від 15.11.2018.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Зазначення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, відповідно до норм КУпАП є обов`язковим лиши у разі притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі.

Проте, в оскаржуваній постанові номера технічного засобу не вказано, а зазначено про те, що до постанови додається відеозапис з бодікамери 2019, без зазначення номеру технічного приладу. На відео вказано лише час та дату здійснення відеозапису, без зазначення номеру технічного приладу. На відео не відображено хто був за кермом транспортного засобу.

Таким чином, суд безпідставно дійшов висновку, що наданий відповідачем відеозапис може бути належним та допустимим доказом у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Навіть, якщо суд визнає електронний доказ (оптичний носій) допустимим та належним, то при перегляді даного відео не можливо встановити, що саме ОСОБА_1 на транспортному засобі «НОNDA» СRV з д.н.з. НОМЕР_1 здійснював обгін суцільної смуги, так як там не зафіксовано ні номер транспортного засобу, ні хто саме знаходився за кермом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії ЕАР №5852740 від 05.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., останній 05.09.2022 12.15 год. с. Поляниця вул. Карпатська позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 - вузька суцільна лінія, чим порушив п.8.5.1 ПДР і вчинив порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п.1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з Правилами дорожнього руху дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідач на обґрунтування правомірності своїх дій надав суду першої інстанції відеодиск, із відеозаписом процесу фіксації порушення та притягнення позивача до відповідальності.

Під час дослідження наданого відповідачем доказу - відеоматеріалу, судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, встановлено, що в ньому зафіксовано факт перетину суцільної лінії автомобілем під керуванням позивача та процедуру розгляду справи і складення постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача. На ньому також зафіксовано, що у ході розгляду справи та під час винесення оскаржуваної постанови позивач неодноразово сам повідомляв працівникам поліції, що дійсно перетнув суцільну лінію, пояснюючи причину таких його дій. Позивач при цьому не оспорював обставин щодо місця та часу вчинення вказаного, що також відповідає даним, викладеним в оскаржуваній постанові.

З огляду на це, правильним є висновок суду, що вказаними відеозаписами повністю спростовуються доводи позивача про відсутність доказів факту вчинення позивачем вказаного порушення, про те, що автомобіль зникав з поля зору працівників поліції, на відео не видно номерний знак транспортного засобу, хто саме був за кермом автомобіля, який здійснив перетин суцільної лінії.

Надаючи оцінку доводам позивача про недопустимість відеозапису як доказу, суд першої інстанції вірно зауважив, що матеріальний носій це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Верховний Суд у постанові від 22.10.2021 у справі №487/5684/19 зазначив, що оригіналом електронного документу в правовому значенні визнається будь-який примірник електронного документу незалежно від електронного носія інформації, якщо немає обґрунтованих сумнівів в достовірності (незмінності) змісту первинно створеного електронного документу. Необхідність встановлення первинного електронного документу («оригіналу цифрового файлу») може виникнути у разі наявності сумнівів в достовірності електронного документу (зокрема, ознак зміни чи втручання до змісту файлу).

Долучений до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у справі, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на автомобільному відеореєстраторі та бодікамері поліцейського в електронному вигляді у виді файлів.

Крім того, КУпАП не містить вимог щодо додання до протоколу про адміністративне правопорушення носія, на який безпосередньо було здійснено відеозапис, підписання відеозапису цифровим підписом.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 також не передбачено накладення електронного цифрового підпису на відео файли.

З цих підстав, суд першої інстанції підставно відхилив доводи представника позивача про те, що оптичний диск з відеозаписом є недопустимим доказом з підстав відсутності на ньому електронного підпису.

З огляду на вказане, суд правильно вважав наданий відповідачем відеозапис допустимим доказом.

Надаючи оцінку посиланням позивача на те, що ні в постанові, ні на відеозаписах не вказано номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювався відеозапис, то суд першої інстанції підставно врахував, що відсутність такого номера не свідчить про недопустимість наданих відповідачем доказів. Обставини, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відповідачем до відзиву відеозаписах. Оглянуті у судовому засіданні відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що до постанови додається відеозапис з бодікамери 2019.

Щодо тверджень позивача на те, що він здійснював обгін транспортного засобу, який рухався зі швидкістю менше 30 км/год., що відповідає вимогам ПДР, оскільки в випадку обгону такого транспортного засобу перетинати суцільну лінію дозволяється, то суд першої інстанції правильно не прийняв їх до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними доказами.

Так, під час складення постанови позивач пояснив причину перетину суцільної лінії тим, що перед ним рухався автомобіль, який увімкнув правий поворот та зменшив швидкість, а після цього вимкнув поворот та продовжив рух прямо. Позивач стверджує, що вважав, що цей автомобіль буде повертати праворуч, таким чином йому було створено перешкоду для руху, тому він вирішив здійснити обгін цього автомобіля зліва, крім того, він поспішав. При цьому, позивач не зазначає причиною перетину суцільної лінії необхідність обґїзду поодинокого автомобіля, що рухався зі швидкістю меншою ніж 30 км/год.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції підставно відхилив доводи позивача про те, що він не порушував зазначених вимог ПДР України, оскільки такі повністю спростовуються відеозаписом з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення від 05.09.2022, згідно з яким автомобіль, яким керував ОСОБА_1 дійсно перетнув одну суцільну лінію 1.1 ПДР України, виїжджаючи на смугу зустрічного руху, відповідно суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року по справі № 168/468/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін