Справа № 520/4823/22
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 р. № 520/4823/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати абзац 1 пункту 1, а саме: «Не виплачувати додаткову винагороду за березень 2022 року військовослужбовцям (військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, протокол №1352/6/1) старшому лейтенанту ОСОБА_2 , старшому інженеру цеху регламенту та ремонту ракет і ракетних i снарядів» наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2022 № 211 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (3 адміністративно-господарської діяльності) від 17.03.2022 року №204. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити мені виплату додаткової винагороди за березень передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року в повному обсязі.

Позов мотивований тим, що абзац 1 пункту 1, а саме: «Не виплачувати додаткову винагороду за березень 2022 року військовослужбовцям (військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, протокол №1352/6/1) старшому лейтенанту ОСОБА_2 , старшому інженеру цеху регламенту та ремонту ракет і ракетних i снарядів» наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2022 № 211 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (3 адміністративно-господарської діяльності) від 17.03.2022 року №204 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Позивач є військовослужбовцем ЗСУ. З 20.06.2020 призначений на посаду інженера відділу зберігання боєприписаів військової частини НОМЕР_1 наказом МОУ від 20.06.2020 №271, що підтверджується записом у посвідченні офцера НОМЕР_3 .

17.03.2022 у військовій частині НОМЕР_1 був виданий наказ командира частини з адміністративно-господарської діяльності №204 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.03.2022 №211 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності від 17.03.2022 №204 наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.03.2022 №204 доповнено, зокрема пунктом 1 (абз.1), яким встановлено: «не виплачувати додаткову винагороду за березень 2022 року військовослужбовцям (військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.170-20 КУпАП, протокол №1352/Б/1) старшому лейтенанту ОСОБА_1 , старшому інженеру цеху регламенту та ремонту ракет і реактивних снарядів.

Позивач не погодившись із спірним наказом відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Порядок виплати премії військовослужбовцям передбачений розділом XVI "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженим наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260.

Відповідно до пункту 5 розділу XVI Наказу №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення; за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Виплата додаткової винагороди в розмірі 30000,00 та 100000,00 гривень передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Міністром оборони України надіслана телеграма від 25.03.2022 №248/1298, пунктом 10 якої визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн або 30000,00 грн не включати військовослужбовців, які перебували в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - за місяць у якому здійснено таке правопорушення.

23.06.2022 Міністр оборони України видав окреме доручення №912/з/29, яким визначив вважати такими, що не застосовуються у тому числі телеграма від 25.03.2022 №248/1298.

Пунктом 9 вказаного окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн або 30000,00 грн не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) па території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Спірний наказ щодо позивача від 29.03.2022 №211 прийнято на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення №А1352/Б/1, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

В свою чергу, предметом спірних правовідносин у цій справі є правомірність наказу відповідача від 29.03.2022 №211 щодо невиплати додаткової винагороди за березень 2022 року військовослужбовцям (військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.170-20 КУпАП, протокол №1352/Б/1) старшому лейтенанту ОСОБА_1 , старшому інженеру цеху регламенту та ремонту ракет і реактивних снарядів.

Доказів на підтвердження оскарження позивачем правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.170-20 КУпАП, до матеріалів справи не надано.

Частиною восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, втім доводи позовної заяви не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні положень ст.ст.73, 74 КАС України.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те, що незважаючи на встановлений обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку доказування тих обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги.

У статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України ).

За таких обставин вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко