Справа № 587/2374/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 р.Справа № 587/2374/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.

представника позивача Шершак-Гукової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.07.2022 (суддя: Гончаренко Л.М., м. Суми) по справі № 587/2374/21

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського Департаменту патрульної поліції Коржа Іллі Петровича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Поліцейського Департаменту патрульної поліції Коржа Іллі Петровича (далі по тексту відповідач-1, Поліцейський ДПП Корж І.П.), Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач-2, ДПП), в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії 1АВ № 03060725 Поліцейського Департаменту патрульної поліції Коржа Іллі Петровича від 21.10.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у прибуток держави у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що не вчиняла правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою. Вказує, що 21.10.2021 ОСОБА_1 перебувала на своєму робочому місці за адресою АДРЕСА_1 , та фізично не могла керувати транспортним засобом. Зазначила, що розгляд справи відбувся за її відсутності, чим позбавлено ОСОБА_1 права на захист. Також вказувала, що у постанові є зображення її автомобіля, однак не зрозуміло де здійснено фотографування, в якому місці м. Суми, авто нібито вирізане з якоїсь ділянки шляху. Вказувала, що на відеозаписі, долученому відповідачем до матеріалів справи, не можливо ідентифікувати особу, що знаходилась за кермом автомобіля. Крім того, на відео зафіксовано одночасний рух декількох автомобілів, що позбавляє можливість встановити, який саме автомобіль допустив перевищення обмеження швидкості руху на 25 км/ год.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.07.2022 по справі № 587/2374/21 позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову серії 1АВ № 03060725, винесену 21 жовтня 2021 року поліцейським Департаменту патрульної поліції Корж Іллею Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.07.2022 по справі № 587/2374/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що аналіз усіх наявних у справі доказів, в тому числі фотокарток транспортного засобу КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості зазначеним транспортним засобом доведений в повній мірі. Зазначає, що подані докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72-76 КАС України, відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказує, що станом на дату вчинення правопорушення 21.10.2021, власником автомобіля КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , є позивач, а тому остання правомірна притягнута до відповідальності в силу ч.1 ст. 14-2 КУпАП, як власник відповідного транспортного засобу.

Представником позивача 16.01.23 року до суду апеляційної інстанції подано заперечення на апеляційну скаргу відповідача, вважає її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, так як вважає, що позивача необґрунтовано притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що відповідачем, як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції не надано доказів вчинення зазначеного правопорушення саме позивачем.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою Інспектора Департаменту патрульної поліції Коржа І.П. від 21.10.2021 серії 1АВ № 03060725, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 21 жовтня 2021 року о 13 год. 21 хв. за адресою м. Суми, вул. Героїв Сумщини, 10 зафіксовано транспортний засіб КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушила п. 12.9 б ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Копію даної постанови позивач отримала 07.11.2021, що підтверджується відміткою поштового відділення (а.с. 6).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що досліджений в судовому засіданні доданий Департаментом патрульної поліції до відзиву оптичний DVD-R диск обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджує, оскільки фото та відеоматеріал, що містяться на цьому диску, засвідчують лише факт руху 21 жовтня 2021 року автомобіля КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 . Судом зазначено, що з відеофайлів не можливо однозначно встановити, що саме даний автомобіль рухався зі швидкістю, що на 25 км/год перевищив встановлені обмеження швидкості руху, так як на відео зафіксовано одночасний рух інших транспортних засобів, які рухались, як в попутному, так і в зустрічному напрямках, разом з автомобілем КІА SPORTAGE. Тобто відповідачем не надано безперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що підставою для винесення інспектором Департаменту патрульної поліції Корж І.П. постанови від 21.10.2021 серії 1АВ № 03060725 слугувало встановлене в діях ОСОБА_1 порушення п. 12.9. (б) Правил дорожнього руху України (перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год при керуванні транспортним засобом КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 ).

Вказане порушення було зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом заводський номер («КАСКАД» 231-1220), сертифікат відповідності UA.TR. від 27.08.2021, який дійсний до 27.08.2022, сертифікат перевірки типу «КАСКАД» UA.TR.001 5-19 Rev.2 від 17.09.2020, із посиланням на веб-сайт в інтернеті із зазначенням ідентифікатору доступу, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі.

Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП), перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу приписів ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1 по 279-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Процедуру оформлення працівниками органів і органів (підрозділів) Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (далі - уповноважений поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.01.2020 року № 13(далі -Інструкція № 13).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу, зареєстрованого за межами України, - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням пункту третього розділу другого Інструкції № 13, при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.4 розділу ІІ Інструкції № 13, адміністративна постанова виноситься стосовно відповідальної особи, а в разі фіксації адміністративного правопорушення, учиненого на транспортному засобі, зареєстрованому за межами України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, - стосовно особи, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

З підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 13 вбачається, що у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції № 13, винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік. Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Дослідивши зміст спірної постанови, колегія суддів зазначає, що зміст постанови, прийнятої уповноваженою особою з дотриманням процедури, встановленої вищенаведеними нормами, відповідає вимогам статті 283 КУпАП, та містить накладення цифрового підпису.

Слід зауважити, що посилань на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства або непогодження із порядком прийняття або змістом оскаржуваної постанови позивачем не зазначено.

Позивачем не заперечується, що 07.11.2021 поштовим зв`язком нею отримано постанову Інспектора Департаменту патрульної поліції Коржа І.П. від 21.10.2021 серії 1АВ № 03060725, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок, внаслідок перевищення 21 жовтня 2021 року о 13 год. 21 хв. за адресою м. Суми, вул. Героїв Сумщини, 10, транспортним засобом КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушено п. 12.9 б ПДР України (а.с. 5).

Позивач, окрім посилань на відсутність в її діях вини щодо вчиненого правопорушення (21.10.2021 ОСОБА_1 перебувала на своєму робочому місці за адресою м. Суми, вул. Іллінська, 97, та фізично не могла керувати транспортним засобом) не наводить будь-яких інших мотивувань неправомірності оскаржуваної постанови.

Щодо доводів позивача про те, що на відеозаписі, долученому відповідачем до матеріалів справи, не можливо ідентифікувати особу, що знаходилась за кермом автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач в адміністративному позові підтвердила свій статус власника автомобіля КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням якого і було вчинено адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст. 14-2 КУпАП України, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, в силу приписів ч.1 ст. 14-2 КУпАП України ОСОБА_1 , як власник автомобіля КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , є відповідальною особою, яка у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, буде нести адміністративну відповідальність.

Підстави для звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлені ст. 279-3КУпАП, за змістом якої відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічна норма закріплена в розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

Таким чином, КУпАП визначено вичерпний перелік підстав звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, проте, позивач не посилається на такі фактичні обставини, які б звільнили її від відповідальності у спірних відносинах, а колегією суддів самостійно таких обставин не встановлено.

Таким чином, твердження апелянта про недоведеність її вини внаслідок відсутності доказів її перебування за кермом автомобіля під час вчинення адміністративного правопорушення колегія суддів відхиляє з огляду на вимоги статті 14-2 КУпАП України, яка передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно зі ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.9 (б) ПДР в оскаржуваній постанові серії 1АВ № 03060725 від 21.10.2021 міститься посилання на веб-сайт в інтернеті із зазначеним ідентифікатору доступу, з якого вбачається наявність відео та фотофіксації вчиненого правопорушення, зробленого за допомогою технічного приладу «КАСКАД» 231-1220.

Так, наявними зображеннями зафіксовано рух автомобіля КІА SPORTAGE, д.н. НОМЕР_1 , на недозволеній швидкості, а саме з перевищенням швидкості руху на 25 км/год.

Крім того, відповідачем надано до матеріалів справи оптичний диск із вищезазначеними матеріалами фото- та відеофіксації, зробленими за допомогою технічного приладу «КАСКАД» 231-1220, яким підтверджується наявність вчинення правопорушення автомобілем позивача.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - «КАСКАД» 231-1220, у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, в якій, зокрема, зазначено про фіксування правопорушення в автоматичному режимі.

З приводу фіксування правопорушення за допомогою технічного засобу «КАСКАД», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію Постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13 січня 2016 року, дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки, на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином, вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.

За визначенням частини 1 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями, встановлено положеннями Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94. Дія цього Технічного регламенту поширюється на прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, зокрема, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні.

Враховуючи вимоги ДСТУ щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс «КАСКАД» вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Згідно з законодавством в галузі захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, державні інформаційні ресурси повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації. Для її створення використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного захисту інформації.

Комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» отримав сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 5-19 Rev.2 від 17.09.2020 та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Отже, колегія суддів зазначає, що комплекс автоматичної фото/відео фіксації порушень правил дорожнього руху «КАСКАД» із заводським номером 231-1220, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на його використання.

Беручи до уваги, що в оскаржуваній постанові зазначено про використання технічного засобу «КАСКАД», заводський номер 231-1220, номер свідоцтва про повірку технічного засобу UA.TR. від 27.08.2021, термін дії використання якого на момент винесення оскаржуваної постанови не сплив, даний технічний засіб є належним доказом вчинення правопорушення у сфері забезпечення Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідність технічного засобу «КАСКАД» 231-1220 нормам чинного законодавства позивачем не заперечується.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем порушення п.12.9 (б) ПДР підтверджено належними і допустимими доказами, а постанова від 21.10.2021 серії 1АВ № 03060725 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Колегія суддів зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті рішення, помилковість висновків суду щодо відсутності належних доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами до п. 1, п. 4 ч.1ст.317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.07.2022 по справі № 587/2374/21 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243,250,308,311,315,317,321,325,326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.07.2022 по справі № 587/2374/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського Департаменту патрульної поліції Коржа Іллі Петровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова