Справа № 320/120/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

18 січня 2023 року №320/120/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши заяву про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту і судноплавства України, треті особи: Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання протиправними, нечинними положень нормативно-правових актів та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, треті особи: Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків, Мінстерство розвитку громад, територій та інфраструктури України та просить суд:

- визнати протиправним та нечинним із моменту прийняття Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №212 від 06.03.2022 в наступних частинах: абзацу 24 підпункту 12 пункту 4 Положення щодо утворення постійно діючих державних кваліфікаційних комісій для підтвердження кваліфікації моряків, забезпечення їх роботи; абзацу 27 підпункту 12 пункту 4 Положення щодо ведення єдиного Державного реєстру документів моряків;

- визнати протиправним і скасувати Перелік державних підприємств, установ і організацій, що передаються до сфери управління Державної служби морського та річкового транспорт, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України №863-р від 24.10.2018, в частині, а саме пункт "Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків" ()";

- визнати протиправним і скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 26.04.2022 №113 "Про реорганізацію Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків".

Разом з позовом позивачем подано клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику, оскільки така заява подана без додержання вимог статті 152 КАС України.

У подальшому, позивачем повторно подано клопотання про забезпечення позову шляхом:

- заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України виконувати повноваження, передбачені абз. 24, 27 підпункту 12 п. 4 Положенням про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №212 від 06.03.2022, а саме: утворення постійно діючих державних кваліфікаційних комісій для підтвердження кваліфікації моряків, забезпечення їх роботи; підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних комісіях; ведення єдиного Державного реєстру документів моряків та заборонити Адміністрації судноплавства чинити Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків перешкоди у реалізації даних повноважень;

- зупинення дії наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 26.04.2022 №113 "Про реорганізацію Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків";

- заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України вчиняти дії, направлені на припинення Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (ідентифікаційний код 25958804) як юридичної особи, в тому числі як органу, який прийняв рішення про її припинення;

- заборони ліквідаційній комісії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (ідентифікаційний код 25958804), призначеній Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, виконувати повноваження щодо управління справами Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, представництва її у відносинах з третіми особами та виступати у суді від імені Інспекції;

- заборонити Міністерству юстиції України, (державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дані в Єдиному державному, реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, якіуповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань провидите державну реєстрацію припинення юридичної особи - Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (ідентифікаційний код 25958804).

На переконання заявника невжиття заходів забезпечення позову може позбавити позивача на ефективний захист прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому вважає, що відновлення становища, що існувало до моменту прийняття оскаржуваної постанови, оспорюваних актів та відновлення прав позивача буде неможливим в межах лише одного провадження по даній справі.

Розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 154 КАС України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Однак, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одночасно суд звертає увагу на зміст пункту 1 частини 3 статті 151 КАС України, відповідно до якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Водночас, обраний заявником спосіб забезпечення позову суперечить чинному законодавству, оскільки, як встановлено судом вище, пряма заборона на вчинення таких дій передбачена пунктом 1 частини 3 статті 151 КАС України.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом заборони певному колу осіб вчиняти будь-які дії до набрання законної сили рішення суду по справі є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інститут забезпечення позову.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.