Справа № 160/18652/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради Угринович Людмили Володимирівни про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
21 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради Угринович Людмили Володимирівни з вимогами:
- визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 , начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради видати посвідчення для сімей загиблих ветеранів війни ОСОБА_1 , вдові інваліда війни, учасника ліквідації наслідків ЧАЕС ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 7, 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551- XII - протиправними;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 , начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради видати посвідчення для сімей загиблих ветеранів війни ОСОБА_1 , вдові інваліда війни, учасника ліквідації наслідків ЧАЕС ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 7, 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ.
Ухвалою суду від 28.11.2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є вдовою інваліда війни ІІІ групи, учасника ліквідації наслідків ЧАЕС 1 категорії ОСОБА_3 . Проте у відповідь на звернення від 09.08.2022 року щодо отримання посвідчення для сімей загиблих ветеранів війни, відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідачем було протиправно відмовлено у видачі такого. Вказує, що ОСОБА_3 був ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, який виконував обов`язки військової служби у зоні відчуження, ліквідуючи наслідки аварії на ЧАЕС, проходив службу на спеціальних військових зборах з 02.10.1987 р. по 02.12.1987 р. у військовій частині № НОМЕР_1 . Оскільки ОСОБА_3 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримав захворювання, яке призвело до інвалідності ІІІ групи та смерті 17.05.2021 р., тому позивач має право на отримання посвідчення для сімей загиблих ветеранів війни.
Відповідачем 13.12.2022 року подано до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що гр. ОСОБА_1 09.08.2022 р. зверталась до управління за встановленням статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та отримала відмову у зв`язку з відсутністю правових підстав для встановлення відповідного статусу. Причина відмови полягала в тому, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок -поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. Розглянувши надані ОСОБА_1 документи встановлено, що причина смерті її чоловіка захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Отже, захворювання не пов`язане з проходженням військової служби (в тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 19.05.2021 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Згідно експертного висновку № 7213 від 13.09.2021 року Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні № 89 від 13.09.2021 року розглянула звернення родичів померлого ОСОБА_3 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та встановила, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до довідки № 30 від 03.11.2011 року, виданої Регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрфи, та інших категорій громадян, ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина ОСОБА_3 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Довідка є підставою для надання пільг і компенсацій, передбачених статтею 20 (частина 2) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 1532/3 від 02.12.1987 року, ОСОБА_3 був призваний на навчальні збори Центрально-міським РВК та виконував обов`язки у військовій частині НОМЕР_1 у період з 02.10.1987 р. по 02.11.1987 р.
Листом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради № 10/01-31/3567 від 18.08.2022 року повідомлено позивача, що за розглядом документів, наданих для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, відповідно до пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено, що оскільки причина смерті чоловіка не пов`язана з захворюванням, одержаним під час перебування на фронті або в період проходження військової служби (в тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів, тому правові підстави для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, згідно пункту 1 статті 10 Закону, відсутні.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII в редакції на дату смерті ОСОБА_3 ).
Розділ ІІ Закону № 3551-XII визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни та осіб, на яких поширюється чинність цього закону.
Так, згідно положень статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Статтею 5 Закону № 3551-XII визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час*.
Статтею 6 та статтею 7 Закону № 3551-XII визначено осіб, які належать до учасників бойових дій та осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни відповідно.
Зокрема, згідно статті 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;
2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;
осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних:
у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період;
від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.
Дія абзацу третього цього пункту не поширюється на осіб, засуджених за злочини проти основ національної безпеки України та кримінальні правопорушення проти громадської безпеки.
Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;
6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;
7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;
8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941-1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;
9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;
10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону № 3551-XII чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Змістовний аналіз наведеної норми у сукупності з положеннями статті 4, пункту 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХII дає змогу зробити висновок, що чинність цього Закону поширюється на членів сім`ї військовослужбовців та прирівняних до них осіб, які: 1) загинули (пропали безвісті); або 2) померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків); або 3) померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.
Пунктом 4 цього Положення визначено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
Посвідчення видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (пункт 7 наведеного Положення).
Отже, відповідне рішення про видачу посвідчення або відмову у видачі такого приймається органом праці та соціального захисту населення, в даному випадку - Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради.
Судом встановлено, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 1532/3 від 02.12.1987 року, що ОСОБА_3 був призваний на навчальні збори Центрально-міським РВК та виконував обов`язки у військовій частині № НОМЕР_1 у період з 02.10.1987 р. по 02.11.1987 р.
Згідно експертного висновку № 7213 від 13.09.2021 року Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні № 89 від 13.09.2021 року розглянула звернення родичів померлого ОСОБА_3 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та встановила, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.07.2001 року № 4/310, ОСОБА_3 був призваний Центрально-міським РВК м.Кривого Рогу на спец.збори та направлений на ліквідацію наслідків на Чорнобильській АЕС з 02.10.1987 р. по 02.12.1987 р.
Також ОСОБА_3 був інвалідом 3 групи та мав пільги, встановлені для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 24.12.1999 р.
Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що ОСОБА_3 був призваний Центрально-міським РВК м.Кривого Рогу та залучений у складі військової частини НОМЕР_1 до ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
На підставі викладеного та аналізуючи положення законодавства, оскільки ОСОБА_3 був призваний Центрально-міським РВК м.Кривого Рогу та проходив у період з 02.10.1987 р. по 02.12.1987 р. військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 відноситься до категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни, які наведені у статті 7 Закону № 3551-XII.
Також судом встановлено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено експертним висновком № 7213 від 13.09.2021 року Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України.
Таким чином, оскільки ОСОБА_3 належить до прирівняних до військовослужбовців осіб, які зазначені у статті 7 Закону № 3551-XII, його дружина - ОСОБА_1 , є членом сім`ї, прирівняного до військовослужбовців, що зазначені у статті 7 наведеного Закону, який помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, отже на неї розповсюджується дія Закону № 3551-XII.
Крім того, поширення чинності № 3551-XII на позивача є похідними від приналежності її померлого чоловіка до категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Відтак рішення відповідача щодо відмови позивачу у присвоєнні статусу члена сім`ї загиблого на підставі положень пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є протиправним.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради у видачі ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого згідно із пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради видати ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого згідно із пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 січня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков