Справа № 200/4819/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року Справа№200/4819/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову позивачці у призначенні пенсії від 02.02.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позиваці з 14.06.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до вимог п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ), з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а (Пз/9901/32/20), а також згідно з висновками, які викладені у мотивувальній та резолютивній частинах рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21, та відповідно до заяви від 14.06.2021 року.

В обґрунтування позову позивачка вказує на те, що за наслідками повторного розгляду поданої нею заяви від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах було прийнято рішення від 02.02.2022 року, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Як зазначається у позовній заяві, під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття рішення за результатами розгляду даної заяви відповідачем не було враховано висновки, викладені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21, про те, що на момент звернення за призначенням пенсії позивачка набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ).

Із зазначеним вище рішенням відповідача позивачка не погоджується та вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що оскаржуване рішення від 02.02.2022 року про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є законним і обґрунтованим.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що під час повторного розгляду заяви від 14.06.2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі № 200/9929/21 до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 зараховано період її роботи з 23.12.2005 року по 01.03.2015 року на ДП "ВК "Краснолиманська".

Отже, на переконання відповідача, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21 було ним виконане у повному обсязі.

Водночас, як вказує відповідач, при повторному розгляді поданої позивачкою заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах було встановлено, що на момент звернення позивачки за призначенням пенсії її страховий стаж становив 33 роки 11 місяців 11 днів, а пільговий стаж за Списком № 2 - 9 років 2 місяці 9 днів.

У зв`язку з цим рішенням від 02.02.2022 року позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2, який має складати не менше 10 років.

Відповідач звертає увагу суду на те, що станом на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах її вік становив 50 років 11 місяців 24 дні, проте, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", необхідною умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення 55 років.

Також відповідач зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання призначити позивачці пенсію не підлягають задоволенню, оскільки це є дискреційними повноваженнями пенсійних органів і суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій.

З приводу встановлення судового контролю за виконанням рішення відповідач вказує на відсутність необхідності застосування ст. 382 КАС України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4819/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

14.06.2021 року позивачка звернулася із заявою (з доданими до неї документами) про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах до Відділу обслуговування громадян № 6 (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви позивачки від 14.06.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення № 27 від 18.06.2021 року про відмову в призначенні пенсії, яке оскаржене позивачкою до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21 було визнано протиправним і скасовано рішення відповідача № 27 від 18.06.2021 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, застосувавши при призначенні пенсії п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15).

21.01.2022 року на виконання рішення суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21 Донецьким окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист.

01.02.2022 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання зазначеного вище судового рішення (ВП № 6842083).

02.02.2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21 відповідачем було здійснено повторний розгляд заяви позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнято рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, який має становити не менше 10 років.

Як видно із вказаного рішення відповідача, при вирішенні питання щодо призначення позивачці пенсії на пільгових умовах відповідач керувався приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому відповідачем під час прийняття цього рішення з періоду роботи позивачки з 23.12.2005 року по 14.12.2017 року, питання щодо зарахування якого до пільгового стажу позивачки мало місце при повторному розгляді її заяви, до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 було зараховано лише період з 23.12.2005 року по 01.03.2015 року.

Таким чином, за висновками, наведеними у рішенні відповідача від 02.02.2022 року, пільговий стаж позивачки на дату її звернення за призначенням пенсії склав 9 років 2 місяці 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, внаслідок чого позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 29.07.2022 року № 0500-1801-8/47666 про прийняте на виконання рішення суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21 щодо позивачки рішення від 02.02.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на підставі чого останнім було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 6842083) від 29.07.2022 року.

Зазначену постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було надіслано позивачці листом від 29.07.2022 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та застосовуючи вказані нижче норми права, суд дійшов наступних висновків.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом приписів ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначається ст. 114 Закону № 1058-IV, згідно з ч. 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 19 років у жінок.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 24 років у жінок.

Також право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ), але з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15).

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на вказаних роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи - жінкам.

Положеннями п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15) ст. 13 Закону № 1788-ХІІ є застосовною щодо осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі.

При цьому застосування ст. 13 Закону № 1788-ХІІ не ставиться Конституційним Судом України в залежність від тривалості роботи особи на відповідних посадах або від періодів її роботи, щодо яких виникає питання про можливість їх зарахування до пільгового стажу.

Тобто, основною умовою для застосування ст. 13 Закону № 1788-ХІІ за цим рішенням Конституційного Суду України є те, що особа мала працювати до 01.04.2015 року на посаді, яка віднесена у встановленому порядку до Списку № 1 або Списку № 2.

Як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, до осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, і, відповідно, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 року (тобто після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року), та досягли віку, визначеного цією нормою Закону, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Суд зазначає, що на позивачку при визначенні її права на пенсію за віком на пільгових умовах розповсюджується дія як Закону № 1058-IV, так і Закону № 1788-ХІІ.

Разом з цим, норми Закону № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ, як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, регулюють одне і те ж коло відносин та явно суперечать один одному, що порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, за яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21, яке набрало законної сили, встановлено, що на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком позивачка досягла необхідного віку (тобто 50 років) для призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15).

Крім того, вказаним судовим рішенням установлено, що на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивачка мала необхідний страховий та пільговий стаж (зокрема, пільговий стаж складав 11 років 11 місяців 18 днів) для призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, приймаючи до уваги фактичні обставини, відповідачем під час розгляду заяви позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах мав бути застосований Закон № 1788-ХІІ (зокрема, п. "б" ст. 13 цього Закону), з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15), про що і було, зокрема, вказано у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21.

При цьому даним судовим рішенням відповідача було прямо зобов`язано застосувати при призначенні позивачці пенсії п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Проте, під час повторного розгляду заяви позивачки від 14.06.2021 року та прийняття рішення від 02.02.2022 року відповідачем не було враховано зазначених висновків суду та знову відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із посиланням на приписи п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Жодних посилань на застосування положень п. "б" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (як про це було вказано у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21) оскаржуване рішення від 02.02.2022 року не містить.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за рішенням від 02.02.2022 року стала відсутність у позивачки необхідного пільгового стажу за Списком № 2, який має складати не менше 10 років.

Як видно з рішення від 02.02.2022 року, з періоду роботи позивачки з 23.12.2005 року по 14.12.2017 року, питання щодо зарахування якого до пільгового стажу позивачки мало місце під час повторного розгляду її заяви, відповідачем до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 було зараховано лише період з 23.12.2005 року по 01.03.2015 року.

Водночас, період роботи позивачки з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року до пільгового стажу її роботи за Списком № 2 відповідачем не зараховано.

За цих обставин, згідно з наведеними у рішенні висновками, пільговий стаж позивачки за Списком № 2 на момент звертання із заявою про призначення пенсії склав 9 років 2 місяці 9 днів, що виявилося недостатнім для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється ст. 62 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до запису № 13 у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 (дата заповнення - 12.05.1993 року) 08.12.2005 року позивачку було переведена гірником поверхні 2 розряду (місце роботи - ДП "ВК "Краснолиманська").

Записів про звільнення з цієї посади трудова книжка позивачки не містить.

Позивачкою було надано уточнюючу довідку від 07.06.2021 року № 92, видану ДП "ВК "Краснолиманська", згідно з якою позивачка з 23.12.2005 року по 14.12.2017 року працювала повний робочий день на ДП "ВК "Краснолиманська" та виконувала роботи (відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні, підготовка руд, збагачення) за професіями (посадами) "гірник" (породовибірка, дільниця МДРСК), що передбачено Списком 2 розділом 1 підрозділом 1, та "гірник" (основне виробництво), що передбачено Списком 2 розділом 2.

Вказана довідка містить усі відомості, які вимагаються за абз. 2 п. 20 Порядку № 637, та усі необхідні реквізити, підписана уповноваженими посадовими особами підприємства та скріплена печаткою підприємства.

Таким чином, наявні у трудовій книжці позивачки та у довідці від 07.06.2021 року № 92 відомості свідчать, що позивачка у період з 23.12.2005 року по 14.12.2017 року працювала на посаді, віднесеній до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461.

Як вже було зазначено, відповідачем під час повторного розгляду заяви позивачки від 14.06.2021 року та прийняття рішення від 02.02.2022 року до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 зараховано період її роботи на ДП "ВК "Краснолиманська" з 23.12.2005 року по 01.03.2015 року (із загального періоду з 23.12.2005 року по 14.12.2017 року).

Жодних підстав незарахування до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 періоду її роботи на ДП "ВК "Краснолиманська" з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року відповідачем не наведено ані в оскаржуваному рішенні, ані у відзиві на позовну заяву.

Не надано відповідачем пояснень з приводу підстав для незарахування до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 періоду її роботи з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року на ДП ВК "Краснолиманська" і на виконання вимог ухвали суду від 14.11.2022 року.

Суд зауважує, що згідно з первісно прийнятим за заявою позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах рішенням від 18.06.2021 року пільговий стаж позивачки склав 11 років 11 місяців 18 днів.

Дані обставини встановлені також рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21, яке набрало законної сили.

При цьому за змістом рішення відповідача від 18.06.2021 року при первісному розгляді заяви позивачки від 14.06.2021 року відповідачем було в повному обсязі враховано період її роботи, вказаний у довідці ДП "ВК "Краснолиманська" від 07.06.2021 року № 92.

Отже, незарахування відповідачем при повторному розгляді заяви від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийнятті оскаржуваного рішення від 02.02.2022 року до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 періоду її роботи на ДП "ВК "Краснолиманська" з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року позбавлене будь-яких підстав.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивачка, як громадянка України, у розрізі цієї справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Виходячи з викладеного, рішення відповідача від 02.02.2022 року, яким позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу інших, заявлених позивачкою, вимог і обраного позивачкою способу захисту порушених прав суд зазначає про таке.

У позовній заяві позивачкою, серед іншого, заявлені позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позиваці з 14.06.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах.

Заперечуючи проти задоволення позову в цій частині, відповідач зазначає про те, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду, а суд не є органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій.

На законодавчому рівні відсутнє поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, проте, у судовій практиці сформовано позицію щодо цього поняття, відповідно до якого від дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними у разі, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, за настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що цей вибір здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу і порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені нормами Закону № 1788-ХІІ.

Судом установлено, що вперше позивачка звернулася за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах 14.06.2021 року, коли рішенням від 18.06.2021 року їй було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пенсійного віку.

Як вже було вказано, це рішення відповідача було оскаржене позивачкою до суду.

На момент прийняття відповідачем рішення від 18.06.2021 року між сторонами не було спору щодо наявності у позивачки необхідного страхового чи пільгового стажу, тож спірним питанням при розгляді Донецьким окружним адміністративним судом справи № 200/9929/21 було наявність у позивачки необхідного віку для призначення їй пенсії на пільгових умовах (про що, зокрема, і зазначається у судовому рішенні по цій справі).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21, яке набрало законної сили, встановлено, що на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком позивачка досягла необхідного віку (тобто 50 років) для призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15).

Крім того, цим судовим рішенням встановлено наявність усіх інших умов, необхідних для призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, а позивачку визнано такою, що підпадає під категорію осіб, на яких розповсюджується дія вказаної норми Закону № 1788-ХІІ.

Зрештою, згаданим вище рішенням суду визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 18.06.2021 року, за яким позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та застосувати при призначенні позивачці пенсії п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року по справі № 1-5/2018(746/15).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Проте, у рішенні відповідача від 02.02.2022 року, прийнятим за наслідками повторного розгляду заяви позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відсутнє будь-яке посилання на застосування п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ при вирішення питання про призначення позивачці пенсії.

Натомість, після прийняття відповідачем рішення від 02.02.2022 року між сторонами виник спір щодо пільгового стажу позивачки, який раніше був відсутній.

Як вже було вказано, за первісно прийнятим за заявою позивачки від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах рішенням від 18.06.2021 року пільговий стаж позивачки складав 11 років 11 місяців 18 днів, проте, в ході повторного розгляду цієї заяви на виконання рішення суду відповідачем з невідомих підстав було виключено з раніше визначеного пільгового стажу певний період, у зв`язку з чим за рішенням від 02.02.2022 року пільгових стаж позивачки вже склав 9 років 2 місяці 9 днів.

Наведені обставини мали наслідком чергову відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (цього разу внаслідок відсутності необхідного пільгового стажу) та стали приводом для повторного звернення позивачки до суду за судовим захистом.

У межах розгляду даної справи судом установлено, що відповідачем під час повторного розгляду заяви від 14.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийняття оскаржуваного рішення від 02.02.2022 року безпідставно не було включено до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 період роботи на ДП "ВК "Краснолиманська" з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року, а прийняте відповідачем рішення від 02.02.2022 року про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, з урахуванням обставин, встановлених у цьому рішенні та рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 200/9929/21, позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15), з моменту її звернення за призначенням пенсії.

Разом із цим, внаслідок систематичних протиправних дій з боку відповідача позивачка фактично позбавлена гарантованого чинним законодавством права на пенсійне забезпечення (у тому числі на пільгових умовах) протягом більше ніж 1,5 роки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Положеннями ч. 2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд звертає увагу на те, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги підстави прийняття рішення від 02.02.2022 року про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, застосовуючи положення ч. 2 ст. 9 та ст. 245 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.02.2022 року (без номеру) про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 14.06.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, період її роботи на Державному підприємстві "Вугільна компанія "Краснолиманська" з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року.

Позивачка у своєму позові просить суд встановити судовий контроль за виконанням цього судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, про що просить позивачка, є правом, а не обов`язком суду і таке право не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України), та не виключає можливості примусового виконання рішення суду в порядку, який встановлено Законом України "Про виконавче провадження".

За цих обставин суд приходить до висновку про відсутність необхідності застосування у даному випадку положень ст. 382 КАС України.

Стосовно строків звернення до суду з даним позовом суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначається позивачкою у позові, про відмову в призначенні пенсії вона дізналася після одержання постанови від 29.07.2022 року про закінчення виконавчого провадження, яка була винесена з тих підстав, що відповідач направив державному виконавцю лист про виконання судового рішення у справі № 200/9929/21 та рішення від 02.02.2022 року щодо відмови позивачці у призначенні пенсії.

Ухвалою від 14.11.2022 року судом було витребувано у сторін докази на підтвердження дати направлення і одержання рішення від 02.02.2022 року про відмову в призначенні пенсії.

Витребувані судом за ухвалою від 14.11.2022 року сторонами до суду не надані.

Доводи позивачки щодо дотримання строків звернення до суду з цим позовом, які були наведені у позовній заяві, відповідачем не спростовані, доказів направлення спірного рішення на адресу позивачки відповідачем суду не надано.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що позивачкою пропущений строк для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. (квитанція № 1965-2240-8448-0924 від 05.11.2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачкою не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачкою, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив заявлені позивачкою позовні вимоги щодо визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, внаслідок чого на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись приписами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.02.2022 року (без номеру) про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 14.06.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, період роботи на Державному підприємстві "Вугільна компанія "Краснолиманська" () з 02.03.2015 року по 14.12.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Повне судове рішення складене 13 січня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч