Справа № 260/4853/22
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2023 року м. Ужгород№ 260/4853/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Грин-Лумей В.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - представник адвокат Ігнатенко С.С.

відповідача: Закарпатська митниця - представники Марканич В.М., Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Позиції сторін.

Позов обґрунтовано тим, що 07 вересня 2022 року наказом Закарпатської митниці № 413, зокрема, відносно позивача, як головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, порушено дисциплінарне провадження. Цим же наказом, на час дисциплінарного провадження позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків. 13 жовтня 2022 року відповідач прийняв наказ № 970-о «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби», згідно з п. 1 якого наказано: «застосувати до ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, відповідно до пункту 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинити державну службу 14 жовтня 2022 року.

Позивач вважає оскаржуваний наказ відповідача про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби незаконним, таким що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Зазначає, що дій, які б могли свідчити про Порушення присяги державного службовця не вчиняв. Відповідач жодних належних та достатніх доказів існування обставин, які у розумінні Закону України «Про державну службу» можна кваліфікувати як порушення Присяги державного службовця не називає.

Також наголошує, що причетність позивача до незаконного переміщення товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів (а відтак, і можливе недотримання принципу доброчесності) на час його звільнення жодним доказом не встановлена, тому висновок відповідача про недотримання позивачем принципу доброчесності є необґрунтованим.

Також позивач просить стягнути на його користь 25000 моральної шкоди, оскільки в результаті незаконного звільнення з роботи він зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві звязки, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

30 листопада 2022 року від Закарпатської митниці надійшов відзив на позов , зі змісту якого вбачається, що Закарпатська митниця не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають .

Так, за результатами проведених контрольних заходів Комісією з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби, утвореної відповідно до наказу Закарпатської митниці від 22.11.2021 №512 зі змінами внесеними наказом Закарпатської митниці від 21.09.2022 № 441 , встановлено, що ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці не забезпечено належне виконання функцій та процедур, які покладені на відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, передбачених п.п.2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положенням про відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці, а також не належне виконання посадових обов`язків, передбачених п. п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці .

На підставі Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці від 04.10.2022 керівником Закарпатської митниці було прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби шляхом винесення наказу від 13.10.2022 № 970-О «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади»

Підсумовуючи викладене, зазначено , що у спірних правовідносинах Закарпатською митницею дотримано принцип, закріплений у статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відтак, жодних порушень прав Позивача митницею допущено не було.

Крім того, відповідач зазначає щодо необґрунтованості стягнення моральної шкоди. Всупереч положенням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві, на думку відповідача , не зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди (25 000 тис. грн.), та якими доказами це підтверджується.

27 грудня 2022 року, позивачем було надано відповідь на відзив, ОСОБА_1 , вважає наведені твердження Закарпатської митниці недоречними та такими, що підставність заявлених позовних вимог не спростовують, з мотивів аналогічних викладених у позові.

Обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що - ОСОБА_1 , починаючи з грудня 2012 року працював у органах митної служби на різних посадах , що стверджується біографічною довідкою від 09.09.2022 року.

Наказом Закарпатської митниці № 1114-0 від 30 листопада 2021 року позивача призначено 07 грудня 2021 року на посаду головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, із встановленням випробування строком шість місяців .

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився зі своєю посадовою інструкцією , де в ч. 3 зазначено основні посадові обовязки.

Доповідною запискою № 7.7-21/235 від 15.06.2022 року, з додаванням звіту про виконання завдань на період випробування, заступником начальника управління адміністративно-господарської діяльності було проінформовано керівника Закарпатської митниці про досягнення позивача мети й очікуваних результатів, визначених у завданнях на випробувальний строк та успішного його завершення.

Наказом Закарпатської митниці від 03 червня 2022 року № 470-о на ОСОБА_1 покладено з 06 червня 2022 року по 05 липня 2022 року тимчасове виконання обов`язків головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «тиса» Закарпатської митниці.

Наказом Закарпатської митниці від 05 липня 2022 року № 607-о на ОСОБА_1 покладено з 06 липня 2022 року по 05 серпня 2022 року тимчасове виконання обов`язків головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «тиса» Закарпатської митниці.

Наказом Закарпатської митниці від 07.09.2022 №413 порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 - головного державного інспектору відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці.

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження послугував наказ Державної митної служби України від 07.09.2022 №397 «Про проведення перевірки», а саме пункт 2.1 щодо порушення дисциплінарних проваджень стосовно посадових осіб, зазначених у додатку, зокрема ОСОБА_1 , з підстав можливого сприяння особам, стосовно яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) у незаконному переміщенню товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів .

Відповідно до наказу Закарпатської митниці від 07.09.2022 № 413, утворено Дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці .

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці (далі - Комісія), здійснено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 за результатами якого встановлено наступне.

Службовою запискою №7.7-25/15-183 від 22.09.2022 заступником начальника відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці М.Пожо дисциплінарній комісії надані копії матеріалів контрольних заходів для подальшого розгляду питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення присяги державного службовця згідно п.1 Ч.2 СТ.65 Закону України «Про державну службу».

Так, згідно доповідної записки відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці від 16.09.2022 № 7.7-25/15-168 , проведено контрольні заходи, зміст яких полягав у порівнянні, перевірці, обробці та аналізу щодо дотримання ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці вимог законодавства України, інших нормативно-правових актів у сфері державної служби, а також питань етичної поведінки державного службовця.

Згідно Протоколу засідання комісії №3 від 22.09.2022, за результатами проведених контрольних заходів Комісією з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби, встановлено, що ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці не забезпечено належне виконання функцій та процедур, які покладені на відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, передбачених п.п.2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положенням про відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці, а також не належне виконання посадових обов`язків, передбачених п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці .

Згідно з доповідною запискою т.в.о. начальника управління адміністративно- господарської діяльності Закарпатської митниці від 21.09.2022 № 22649/21-31 зазначено:

" За період роботи у відділі з 06.08.2022 по 07.09.2022 пропозицій щодо покращення процесу роботи відділу не надходило. Пропозицій щодо вжиття заходів із спорудження, облаштування, проведення ремонту та експлуатації пунктів пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України та утримання нерухомого майна, яке експлуатується в зонах митного контролю не надходило. До підготовки та надання до Держмитслужби пропозицій стосовно залучення та використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та взаємодії з іноземними донорськими і виконавськими організаціями та Мінекономрозвитку відповідно до документації проектів міжнародної технічної допомоги не залучався. До організації проведення закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок гранатових коштів та коштів державного співфінансування в рамках проектів міжнародної технічної допомоги не залучався. Службові та робочі документи, щодо реалізації окреслених питань не готувались. Поставлені завдання, потребують контролю за їх виконанням з боку керівництва управління."

Так, дисциплінарна комісія дійшла висновку про притягнення ОСОБА_1 , головного державного інспектора від ділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця згідно п.1 ч.2 ст.65 п.4 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу».

На підставі Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці від 04.10.2022 В.о начальника Закарпатської митниці було прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби шляхом винесення наказу від 13.10.2022 № 970-О «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади» .

Згідно з п. 1 якого наказано:

- «застосувати до ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, відповідно до пункту 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинити державну службу 14 жовтня 2022 року."

Підстави: Подання з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за результатами здійснення дисциплінарного провадження, проведеного відповідно до наказу Закарпатської митниці від 07.09.2022 № 413 «Про порушення дисциплінарного провадження» стосовно ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці (вх. № 23755/77-02-31 від 04.10.2022).

Зазначений наказ мотивовано тим, що в ході дисциплінарного провадження встановлено:

- невиконання або неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, що передбачені 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці;

- ознаки порушення позивачем принципу доброчесності;

- факт несумлінного виконання службових обов`язків, який вказує на ознаки порушення Присяги державних службовців.

Також у Наказі вказано, що обставин, що помякшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, не встановлено.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII«Про державну службу».

Як встановлено частинами першою-третьою статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 62 цього Закону, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:: не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також: порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч. 1. ст. 64 Закону № 889-УІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Згідно пунктів 1 та 5 ч. 2 цієї Статті, дисциплінарними проступками, зокрема, є: порушення Присяги державного службовця, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Частиною 1 ст. 66 Закону № 889-УІП встановлено, що дисциплінарними стягненнями, які можуть бути застосовані до державних службовців, є: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність: звільнення з посади державної служби.

За ч.3 ст. 66 Закону № 889-VIII, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4. 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Частиною 5 цієї ж Статті визначено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Нормами ч. 7 ст. 66 та ч. 3 ст. 74 Закону № 889-УІІІ конкретизовано: за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати:

- характер дисциплінарного проступку,

-обставини, за яких він був вчинений,

-настання тяжких наслідків,

- добровільне відшкодування заподіяної шкоди,

- попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (частина 1 статті 67 Закону № 889-УІІІ).

Аналогічні положення закріплено нормою ч. 1 ст. 74 Закону № 889-УІІІ, згідно з якою дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтягують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частина 6 ст. 74 Закону № 889-УІІІ, закріплює право державного службовця, зокрема, на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному Законом порядку.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 77 Закону № 889-УІІІ, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Перелік підстав для припинення державної служби визначений статтею 83 Закону України «Про державну службу».

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-УІІІ, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення с вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Системний аналіз наведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що дисциплінарне стягнення може бути застосоване до державного службовця виключно у разі встановлення факту вчинення таким державним службовцем дисциплінарного проступку та за наявності його вини. При цьому, винятковий вид дисциплінарного стягнення «звільнення», як найбільш суворий , може бути застосований до державного службовця тільки у разі вчинення останнім такого дисциплінарного проступку, який відповідно до Закону передбачає звільнення.

Як вбачається із змісту оскаржуваного наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ № 23755/77-02-31 від 04.10.2022 року, в основу висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку поставлено загальне твердження про те, що позивач не забезпечив належне виконання функцій та процедур, передбачених підпунктами 2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положення про відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, затвердженого наказом № 127 від 14.07.2021 року (далі - Положення про відділ від 14.07.2021 р.), чим не виконав або неналежно виконав посадові обов`язки, передбачені підпунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці.

По суті наявне формальне зазначення переліку пунктів Положення про відділ, де працював позивач, та посадової інструкції позивача, що свідчить про відсутність чіткої та однозначної причини звільнення позивача, адже самі лише загальні формулювання чітке розуміння підставності (законності) такого звільнення унеможливлюють, що має наслідком порушення принципу «правової визначеності».

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.04.2019 у справі №815/1554/17 «принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи».

Посилання відповідача лише на пункти положення про відділ та пункти посадової інструкції позивача, без встановлення та без зазначення конкретних обставин та фактів, які спроможні підтвердити несумлінне виконання позивачем його службових обов`язків, породжує для позивача негативні наслідки у вигляді стану юридичної невизначеності щодо підстав його звільнення.

Твердження Дисциплінарної комісії про незабезпечення позивачем належного виконання завдань, передбачених підпунктами 2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положення про відділ від 14.07.2021 року саме стосовно позивача суд не бере до уваги, адже ці підпункти стосуються завдань Відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці в цілому, а не конкретно повноважень позивача, який займав посаду головного державного інспектора цього відділу та до посадових обов`язків якого спрямування та координація роботи відділу не входить.

Згідно з цим Положенням, здійснення керівництва діяльністю та організацію роботи Відділу покладено на начальника відділу.

Відповідач помилково не врахував, що до посадових обов`язків головного державного інспектора, посаду якого займав позивач, обов`язок здійснювати керівництво та організацію роботи Відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці не входить, тому позивач нести відповідальність за роботу цього Відділу в цілому не зобовязаний.

Твердження відповідача про невиконання або неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, суд оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, з яким позивача було ознайомлено 07 грудня 2021 року, основними посадовими обов`язками, зокрема, є:

- подання декларацій на початок будівельних та підготовчих робіт, отримання дозволів на виконання таких робіт та реєстрація об`єктів будівництва у відповідних органах (1);

- вжиття заходів із спорудження, облаштування, проведення ремонту та експлуатації пунктів пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України та утримання нерухомого майна, яке експлуатується в зонах митного контролю (2);

- організація проведення закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок грантових коштів та коштів державного співфінансування в рамках проектів міжнародної технічної допомоги (4);

- підготовка та надання до Держмитслужби пропозицій стосовно залучення та використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та взаємодії з іноземними донорськими і виконавськими організаціями та Мінекономрозвитку відповідно до документації проектів міжнародної технічної допомоги (5);

- здійснення моніторингу стану використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та надання відповідної інформації до Держмитслужби профільних підрозділів згідно з вимогами законодавства України (8);

- підготовка інформаційних та звітних матеріалів до відповідних підрозділів Держмитслужби стосовно використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги, наданої у рамках реалізації програм та проектів міжнародної технічної допомоги, у тому числі відповідно до вимог її донорів; підготовка пропозицій за результатами моніторингу стану використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги (9).

Комісією конкретних фактичних обставин стосовно дій чи бездіяльності позивача, які б дійсно мали місце та які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання позивачем покладених на ньому посадових обов`язків, не зазначено.

Так, Дисциплінарною комісією конкретні відомості про виявлення фактів не подання чи не отримання дозвільних документів на будівництво об`єктів нерухомості у відповідних органах та/або невжиття заходів із спорудження, облаштування, проведення ремонту та експлуатації пунктів пропуску, утримання нерухомого майна, яке експлуатується в зонах митного контролю, саме у тих випадках коли для цього існувала потреба та достатні правові підстави не встановлено.

Фактів невиконання позивачем будь-якого із посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 його Посадової інструкції, за наявності відповідного доручення на їх виконання з боку керівного складу відповідача не виявлено.

Також Посадова інструкція, з якою було ознайомлено позивача, жодних обов`язкових, конкретно визначених, чітких термінів здійснення головним державним інспектором вищеперерахованих посадових обов`язків не встановлює.

За відсутності описаних вище конкретних фактів, існування яких повинно підтверджуватися з боку відповідача належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами у розумінні статей 73-76 КАС України, законних підстав стверджувати про порушення позивачем пунктів 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці немає.

Окрім того, у поданні Дисциплінарної комісії № 23755/77-02-31 від 04.10.2022 р., яке слугувало прийняття оскаржуваного наказу, встановлено: «до підготовки та надання до Держмитслужби пропозицій стосовно залучення та використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та взаємодії з іноземними донорськими і виконавськими організаціями та Мінекономрозвитку відповідно до документації проектів міжнародної технічної допомоги не залучався. До організації проведення закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок грантових коштів та коштів державного співфінансування в рамках проектів міжнародної технічної допомоги не залучався», що можливість застосування до позивача дисциплінарного стягнення нібито за невиконання посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.4, 3.5, 3.8 та 3.9 Посадової інструкції, - виключає.

Також Дисциплінарною комісією виникнення та існування такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони дисциплінарного проступку як «шкідливі наслідки», які б перебували у причинному зв`язку із діями чи бездіяльністю позивача, не встановлено. Тоді як відсутність таких «шкідливі наслідки» свідчить про відсутність складу дисциплінарного проступку, а саме його об`єктивної сторони.

Як встановлено судом, згідно з листом Закарпатської митниці № 7.7-08-1/12/28/230/І/АДВ/6441 від 25.10.2022 року відповідач підтвердив, що службові розслідування відносно ОСОБА_1 не проводилися. Дисциплінарні стягнення застосовувалися тільки, згідно оскаржуваного наказу, тобто жодних доган до позивача перед звільненням застосовано не було, про неповну службову відповідність позивач суб`єктом призначення не попереджався.

Відтак, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення через невиконання, неналежне виконання посадових обов`язків головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці , тобто до позивача застосовано стягнення, яке законом за вчинення цього дисциплінарного проступку не передбачено.

Крім того, за ч. 1 ст. 36 Закону №889- УІІІ, особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Верховний Суд у справі № 802/2273/16-а (п. 42-45 постанови від 10.04.2019 р.) по даному питанню виклав правовий висновок, згідно якого:

«порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за Фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять».

Верховний Суд України неодноразово, аналізуючи текст Присяги державних службовців, зазначав, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв`язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Однак, вони не є ідентичними, а є заходами різних видів відповідальності.. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Кваліфікуючи дії позивача як порушення Присяги, відповідачем не наведено відповідні мотиви який проступок можна кваліфікувати саме як порушення Присяги, а не як дисциплінарне правопорушення.

Верховний Суд у справі № 420/6190/20 звернув увагу, що припинення державної служби за порушення Присяги може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їхнє вжиття не дало бажаного результату.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Відповідач наведеного не врахував та мотивів, з яких він дійшов висновку, що характер поставлених позивачу у вину порушень посадової інструкції та спричинені цим наслідки призвели до підриву довіри як носія влади, приниження державного органу, підриву його авторитету і були несумісними з продовженням служби не навів. Відповідач тільки одним реченням вказав на наявність ознак порушення позивачем Присяги державного службовця, однак саме факту порушення позивачем Присяги державного службовця відповідачем встановлено не було.

Окрім того, як вбачається із змісту оскаржуваного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, підставою для його звільнення є також те, що Дисциплінарною комісією зі сторони державного службовця ОСОБА_1 встановлено «ознаки недотримання принципу доброчесності».

Проте, ні оскаржуваний наказ, ні подання Дисциплінарної комісії № 23755/77-02-31 від 04.10.2022 р. конкретних фактів недотримання позивачем принципу доброчесності не містять, відповідач на жодні належні та допустимі докази існування таких обставин, як-то постанова суду про притягнення до особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яка має ознаки корупційного, чи вирок суду за вчинення корупційний та/або службових кримінальних правопорушень (проступків), не посилається, а тому висновок відповідача про недотримання позивачем принципу доброчесності є необґрунтованим.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 73 Закону № 889-УІІІ, дисциплінарна справа повинна містити пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

В порушення наведеної імперативної вимоги, у матеріалах Дисциплінарної справи, складеної відносно позивача, пояснення безпосереднього керівника позивача, яким є начальник Відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, відсутні.

Крім того, ст.71 Закону №889- VІІІ встановлено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, а статтею 73 Закону №889- VІІІ встановлено вимоги до змісту дисциплінарної справи.

Постановою КМУ від 4 грудня 2019 р. № 1039 затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Формою роботи Комісії, дисциплінарної комісії є засідання.( п. 19)

У відповідності до ст. 75 Закону №889- VІІІ перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.2. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.3. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Всупереч ст.73 Закону №889- VІІІ та п.25 Порядку матеріали дисциплінарної справи не містять ні пояснень самого позивача як державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; ні пояснень безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; ні пояснень інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Крім того , позивач не був обізнаний про засідання комісії, оскільки повідомлення пор дату та час засідання комісії надсилалися на невірну електронну адресу, оскільки в матеріалах особової справи ним вказані інша електронна адреса.

Недотримання дисциплінарною комісією вищевказаних вимог законодавства призвело до порушення прав позивача брати участь в дисциплінарному провадженні та унеможливило спростувати висунуті йому звинувачення.

Згідно ст. 74 Закону №889- VІІІ дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

У справі «Paul andAudreyEdwardsv. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необгрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), n. 161, SeriesА заява № 25).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ в.о. начальника Закарпатської митниці № 970 - о від 13 жовтня 2022 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби" є протиправним та підлягає скасуванню як такий, що прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

З урахуванням того, що судом визнано протиправність наказу «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби» № 970-о від 13.10.2022 р., він підлягає скасуванню а позивач поновленню на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці з 15 жовтня 2022 року (дата, яка слідує за датою звільнення).

Також відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Згідно з п. 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинники законодавством, на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Закарпатської митниці № 7.7-22/33-967 від 19.10.2022 року , середня заробітна плата за останні два місяці роботи позивача становить 19 845,00 грн. Середньоденна сума заробітної плати складає 907,20 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 жовтня 2022 року по 16 січня 2023 року становить 59 677,20 грн. який слід стягнути з відповідача - Закарпатської митниці Держмитслужби .

Згідно пунктів 2,3 ч. 1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці Держмитслужби з 15 жовтня 2022 року та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19 845,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. суд зазначає наступне.

За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Тобто, підставою виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові в порядку вирішення трудового спору насамперед є факт порушення будь-якого суб`єктивного права працівника, яке виникло на підставі закону, підзаконного акта, колективного договору, колективної угоди, трудового договору. Проте, обов`язок роботодавця з відшкодування такої шкоди виникає лише за умови, що суб`єктивне право працівника порушене внаслідок винних протиправних дій чи бездіяльності роботодавця і що моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих зв`язків, або потреба в додаткових зусиллях для організації власного життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Як зазначено в пункті 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В пункті 9 зазначеної постанови Верховний Суд України зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як зазначено у пункті 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Основного Закону України.

Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 підкреслив, що у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено у статті 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Верховний Суд України у постанові від 25 квітня 2012 року справа № 6-23цс12 сформулював основні підходи до відшкодування моральної шкоди у разі порушення прав працівника. Так, Верховний Суд України указав, що норма статті 237-1 КЗпП України містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Норми КЗпП України не містять будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Отже компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Суд вважає, що встановлення судом факту незаконного звільнення позивача займаної посади вже є достатнім доказом того, що позивачу було завдано моральної шкоди у зв`язку з порушенням звичного способу життя та докладанням додаткових зусиль в організації свого життя через звільнення з роботи.

Разом з тим, що стосується заявленої моральної шкоди на рівні 25000,00 грн., то позивачем не доведено, що саме така сума є співмірною із завданою шкодою, та не надано будь-якого розрахунку, а тому, виходячи з меж розумності, суд вважає, що достатнім буде стягнути з Закарпатської митниці на користь позивача за заподіяну моральну шкоду суму в розмірі середньомісячного заробітку позивача 19845,00 грн., а тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці (вул. Собранецька, буд. 20,м. Ужгород, Закарпатська область,88000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ в.о. начальника Закарпатської митниці № 970о від 13 жовтня 2022 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби".

3. Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці Держмитслужби ( ) м. Ужгород, вул. Собранецька,20 з 15 жовтня 2022 року.

4. Стягнути з Закарпатської митниці Держмитслужби ( ) м. Ужгород, вул. Собранецька,20 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 жовтня 2022 року по 16 січня 2023 року в розмірі 59 677( п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 20 копійок .

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці Держмитслужби ( ) м. Ужгород, вул. Собранецька,20 з 15 жовтня 2022 року.

6. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Закарпатської митниці Держмитслужби ( ) м. Ужгород, вул. Собранецька,20 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19 845,00 ( дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять ) гривень.

7. Стягнути з Закарпатської митниці Держмитслужби ( ) м. Ужгород, вул. Собранецька,20 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 19845,00 ( дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн. 00 коп.) гривень .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 січня 2023 року.