Справа № 160/13556/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/13556/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 ( суддя першої інстанції Сидоренко Д.В,)в адміністративній справі №160/13556/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами в визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 03.06.2022 №14, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви про призначення пенсії №3569 від 24.05.2022; визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій у зарахуванні у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посадах молодшої медичної сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих, сестри господині відділення легеневого туберкульозу, молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) туберкульозного відділення в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" ДОР; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посадах молодшої медичної сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих, сестри господині відділення легеневого туберкульозу, молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) туберкульозного відділення в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" ДОР та з 24.05.2022 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року №213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 на підставі заяви про призначення пенсії №3569 від 24.05.2022.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 24.05.2022 року. Проте, рішення відповідача-2 від 03.06.2022 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком №2. В рішенні вказано, що стаж заявника становить 32 роки 08 місяців 17 днів, в тому числі за Списком №2 25 років 03 місяців 00 днів. До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність пенсійного віку - 55 років. Позивач звернулась 12.07.2022 року із заявою щодо призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020 від 23.01.2020, а також просила зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 06.11.2002 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 31.10.2006, з 01.11.2006 по 19.06.2013, з 01.04.2020 по 31.03.2022, а також зарахувати у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 06.11.2002 по 31.10.2006, з 01.11.2006 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 31.03.2022. Відповідачем на заяву від 12.07.2022 року надано відповідь, що оскільки на момент звернення за пенсією не досягнуто віку необхідного для призначення пенсії за Списком №2 в призначенні пенсії було відмовлено, про що повідомлено листом від 08.06.2022р. Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2022 №14, яким відмовлено у призначенні пенсії за Списком №2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 на підставі заяви від 24.05.2022 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

24.05.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №16 (сервісний центр) із заявою №3569 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список №2.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 03.06.2022 року №14, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В рішенні від 03.06.2022 року №4 вказано зокрема наступне.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж заявника становить 32 роки 08 місяців 17 днів в тому числі за Списком №2 25 років 03 місяці 00 днів. До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 п.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено з огляду на відсутність пенсійного віку, тобто 55 років.

12.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020р. (з метою досудового врегулювання спору), в якій просила зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 періоди роботи: з 06.11.2002 по 15.01.2003 на посаді молодшої медичної сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу №2, з 16.01.2003 по 31.10.2006 на посаді молодшої медичної сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу №2, з 01.11.2006 по 19.06.2013 на посаді сестри господині легеневого туберкульозу №2, з 01.04.2020 по 31.03.2022 на посаді молодшої медичної сестри санітарка-палатна туберкульозного відділення №6 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР; зарахувати у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 06.11.2002 по 31.10.2006 на посаді молодшої сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу №2, з 01.11.2006 по 31.03.2002 сестрою господинею відділення легеневого туберкульозу №2, з 01.04.2002 по 31.03.2022 молодшою медичною сестрою (санітарка-палатна туберкульозного відділення №6 в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради» та з 24.05.2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020р.

Листом від 10.08.2022 року №23973-17266/Ш-01/8-0400/22 Відділом застосування пенсійного законодавства управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача від 12.07.2022 року та повідомлено наступне.

24.05.2022 року ОСОБА_1 надавала заяву та документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наданими документами, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 32 роки 8 місяців 17 днів, стаж роботи за Списком №2 25 років 3 місяці.

До заяви про призначенні пенсії була надана довідка від 15.04.2022 №119, уточнююча пільговий характер роботи за Списком №2 за період роботи 06.11.2002 по 31.03.2022, яка видана КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер».

В довідці зазначено, що наказом по комунальному закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР» від 19.06.2013 №120д, сестрам-господиням не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Оскільки, ОСОБА_1 з 20.06.2013 по 31.03.2020 працювала на посаді сестри-господині відділення легеневого туберкульозу №2, для зарахування до пільгового стажу зазначеного періоду роботи відсутні підстави.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ обумовлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту е статті 55.

Пунктом е статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01 квітня 2015 року) установлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт е, за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. Ці зміни набрали чинності з 01 квітня 2015 року.

Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (набрав чинності 01 січня 2016 року) у пункті е статті 55 Закону №1788-ХІІ в абзаці першому слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років і. Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходи на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 встановлено, що положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як наслідок приведена норма ст. 55 Закону №1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 року в редакції яка діяла до змін внесених законами №213-VIII, №911-VIII, яка передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим, Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (Закон №2148-VIII набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Також Законом №2148-VIII абзац другий пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV викладено в такій редакції: Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

На переконання колегії суддів вказаною нормою збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII.

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду має від 25 до 30 років спеціального стажу роботи має право на обчислення з 04.06.2019року року її спеціального стажу відповідно до положень ст. 55 Закону №1788-XII в редакції яка діяла до змін внесених законами №213-VIII, №911-VIII.

Окрім того, зі змісту пункту е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» убачається, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою КМ України N 909 від 4 листопада 1993 р. затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на

пенсію за вислугу років.

Розділом 2 Охорона здоров`я Переліку закладів і установ №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до примітки 2 Переліку закладів та установ №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Досліджуючи питання щодо зобов`язання відповідача зарахувати в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоду роботи на посаді сестри медичної (палатної) по обслуговуванню туберкульозних хворих, сестри господині відділення легеневого туберкульозу, молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) туберкульозного відділення в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" ДОР, то колегією суддів враховано, що в даному випадку посада сестри медичної (палатної) належить до посад середнього медичного персоналу.

Статтею 60 Закону №1788-ХІІ обумовлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СЛІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто, у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

З огляду на все вище зазначене, колегія суддів погоджується з тим, що позивачка має право згідно зі ст. 60 Закону №1788-XII на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду його роботи з 01січня 2004 року по 31 березня 2022 року.

Досліджуючи питання щодо зобов`язання відповідача призначити позивачці пільгову пенсію за віком за Списком №2 з 24.05.2022 року, відповідно до пункту «б» частини 1статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року №213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020року, колегією суддів враховано, що з 23.01.2020 (ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020) існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону №1788-XII у редакції до Закону №213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII. Ці закони містять розбіжність відносно позивача щодо вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону №213-VIII та 54 роки за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону №2148-VIII.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд дійшов висновку, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Таким чином, зважаючи, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 позивачка досягла необхідного віку та у неї наявний необхідний стаж для призначення такої пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками, оскільки на момент звернення позивачка досягла віку 51 рік та мала необхідний стаж роботи (загальний та спеціальний), відповідачем протиправно відмовлено їй в призначенні пенсії за віком.

Досліджуючи доводи відповідача та враховуючи відсутність в апеляційній скарзі доводів про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права щодо встановлених ним висновків, суд апеляційної інстанції не має можливості встановити помилковість висновків суду про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що доводи наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 в адміністративній справі №160/13556/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва