Справа № 420/11671/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «-Інтертранс-» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «-Інтертранс-» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області від 27.06.2022 року:

№331547 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331548 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331549 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331550 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331551 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331552 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331553 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331554 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331555 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-»адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331556 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331557 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331558 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331559 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331560 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331561 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331562 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331563 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331564 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331565 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331566 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331567 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331568 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331569 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331570 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.;

№331571 про застосування до приватного підприємства «-Інтертранс-» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 680,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що під час перевірки виявлено порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абз.11 ч.1 - управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків праці та відпочинку водіїв за період 07.01.2022, 06.01.2022, 05.01.2022, 04.01.2022, 03.01.2022, 02.01.2022, 31.12.2021, 30.12.2021, 29.12.2021, 28.12.2021, 27.12.2021, 26.12.2021, 25.12.2021, 24.12.2021, 23.12.2021, 22.12.2021, 20.12.2021, 19.12.2021, 18.12.2021, 17.12.2021, 16.12.2021, 15.12.2021, 14.12.2021, 13.12.2021, 12.12.2021 р.р.

В подальшому, на підставі одного зазначеного вище акту перевірки 27.06.2022 року Відділом Державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено 25 постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів №№71, відповідно до яких ПП «-Інтертранс-» допущено порушення відповідальність за яке передбачено абз.11 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (підстава Акт від 10.01.2022 року №328613). Стягнуто з позивача .адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 гривень (25 постанов кожна по 680 грн. кожна).

Проте, з зазначеними постановами Відділу Державного нагляду (контролю) у Одеській області від 27.06.2022 року №№ 71 неможливо погодитись, оскільки останні є незаконними, безпідставними, винесеними із процесуальними порушеннями, а отже такими, що підлягають скасуванню, що, в свою чергу, підтверджується наступним.

Представник позивача зазначає, що в порушення вимог приписів п. 25 Порядку № 1567, Відділом Державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено спірні постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів №№ 71, (підстава Акт від 10.01.2022 року № 328613) аж 27.06.2022 року, тобто більш як через пів року та, відповідно, з пропуском передбаченого Порядком двомісячного строку на прийняття рішення про притягнення до відповідальності, а отже така постанова прийнята з порушеннями чинного законодавства та, відповідно, підлягає скасуванню як протиправна.

Ухвалою суду від 29.08.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області належним чином завірені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що посадові особи Укртрансбезпека не мали можливості через наявність загрози їх здоров`ю і життю та з огляду на відсутність можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи Укртрансбезпеки, забезпечити розгляд справ про порушення у визначені пунктом 25 Порядку № 1567 строки.

Представник відповідача вказує, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області надано до суду витребувані докази.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приватне підприємство «-Інтертранс-» зареєстроване в якості юридичної особи 24.10.2000.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_1 позивач є власником транспортного засобу спеціальний вантажний сідловий тягач марки NEOPLAN ( НОМЕР_2 ).

Старшими державними інспекторами ВДК проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт №328613 від 10.01.2022, відповідно до якого перевірка була проведена на ділянці а/д М-05 Київ - Одеса.

Перевірка здійснена щодо транспортного засобу автомобіль марка NEOPLAN ( НОМЕР_2 ), серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 , що належить ПП «-Інтертранс-». Під час перевірки виявлені порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

ч. 1 абз. 11 управління т/з при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень, без щоденних реєстраційних листків праці та відпочинку водіїв за період 07.01.2022, 06.01.2022, 05.01.2022, 04.01.2022, 03.01.2022, 02.01.2022, 31.12.2021, 30.12.2021, 29.12.2021, 28.12.2021, 27.12.2021, 26.12.2021, 25.12.2021, 24.12.2021, 23.12.2021, 22.12.2021, 20.12.2021, 19.12.2021, 18.12.2021, 17.12.2021, 16.12.2021, 15.12.2021, 14.12.2021, 13.12.2021, 12.12.2021 р.р.

16.02.2022 року до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області надійшла заява представника позивача з проханням направити матеріали по акту від 10.01.2022 № 328613 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області для розгляду за місцем виявлення правопорушення.

16.02.2022 року матеріали вказаного акту направлено до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області для розгляду.

21.02.2022 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області складено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення (№ 1083/720.2/24-22), що мало відбутись 09.03.2022.

08.06.2022 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області складено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення (№ 16128/720.2/24-22), що мало відбутись 27.06.2022.

На підставі акту №328613 від 10.01.2022, Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.06.2022 року №№ 331547, 33159, 331548, 331551, 331550, 331553, 331552, 331555, 331554, 331557, 331556, 331559, 331558, 331561, 331560, 331563, 331562, 331565, 331564, 331567, 331566, 331569, 331568, 331571, 331570, відповідно до яких враховуючи, що ПП «-Інтертранс-» допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.11 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. (кожна по 680 грн.).

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух", відповідно до частини 2 статті 29 якого, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України Про автомобільний транспорт від 5 квітня 2001 року № 2344-III, відповідно до ст.6 якого державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух " цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III (далі - Закон N 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567).

Відповідно до п. 1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (п. 4 Порядку N 1567).

У відповідності до приписів п. 14 вказаного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

Статтею 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі за текстом - Інструкція №385).

Згідно з п. 1.1 Інструкції №385, цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (994_016) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 (993_025) про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт" (2344-14), "Про дорожній рух" (3353-12).

Відповідно до п. 1.2 Інструкції №385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Пунктом 1.3 Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016).

Згідно з п. 2.4 Інструкції №385 транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (993_025), статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" (2344-14) та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за №811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час перевірки у водія ОСОБА_1 були відсутні роздруківки даних роботи тахографа за вказаний вище період, які відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. 3.3. Інструкції №385 повинні знаходитись у водія.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку, роздруківки даних роботи тахографа на підставі якого виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на те, що водій не надав під час проведення перевірки особисту картку для цифрового тахографу та роздруківку даних роботи цифрового тахографа за зазначений вище період, відповідачем правомірно було складено спірні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Жодних доказів на підтвердження наявності у позивача реєстраційних листків праці та відпочинку водіїв за спірний період матеріали справи не містять.

При цьому, в обґрунтування протиправності оскаржуваних постанов представник позивача покликається лише на порушення відповідачем строку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо аргументу позивача про те, що відповідач при розгляді справи недотримався двомісячного строку її розгляду чим порушив п. 25 Порядку № 1567, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідач визнав, що приписи п. 25 Порядку № 1567 ним порушено, оскільки порушення виявлено 10.01.2022, а розгляд справи відбувся 26.07.2022.

Пояснюючи причини пропуску строку встановленого пунктом 25 Порядку № 1567, відповідач зіслався на те, що у зв`язку з військовою агресією проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Зокрема, останнім Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 757/2022 від 07.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

За словами відповідача, введення на усій території України воєнного стану внесло певні корективи у його роботу, що й зумовило порушення строку розгляду справи.

Визначаючись із правовими наслідками вказаного порушення, суд керується такими мотивами.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 2 КАС України, одним із критеріїв при оцінці правомірності рішення суб`єкта владних повноважень є своєчасність його прийняття, тобто прийняття у межах строків встановлених актами законодавства, а коли таких строків не встановлено протягом розумного строку.

Тому, прийняття спірної постанови із порушенням строку передбаченого пунктом 25 Порядку № 1567 свідчить про порушення відповідачем встановленої процедури.

Однак суд враховує, що у постанові від 22.05.2020 (справа № 825/2328/16) Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури на якому акцентує увагу позивачка не породжує наслідків у вигляді протиправності оскарженої постанови.

При цьому суд зауважує, що встановлений пунктом 25 Порядку № 1567 строк, є строком прийняття рішення, а не строком притягнення особи до встановленої законом відповідальності, порушення якого могло б кваліфікуватися як самостійна підстава скасування постанови про накладення адміністративно господарського штрафу.

Варто зазначити, що відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України (далі ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Одним із видів адміністративно-господарських санкцій є адміністративно-господарський штраф (ст. 239 ГК України).

Згідно зі ст. 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до абз.11 ч.1 ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за:

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, передбачений ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ штраф за своєю правовою природою є адміністративно господарським, а тому може бути застосованим у строки встановлені нормами Господарського кодексу України.

Частиною першою статті 250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відтак, враховуючи, що вчинене позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виявлено 10.01.2022, а адміністративно господарську санкцію (штраф) застосовано до нього 26.07.2022, суд доходить висновку про дотримання відповідачем строків застосування адміністративно-господарських санкцій.

При цьому недотримання відповідачем встановленого пунктом 25 Порядку № 1567 строку свідчить про порушення строку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не строку застосування адміністративно-господарських санкцій. Отже, це порушення не є самостійною підставою для скасування спірної постанови.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані постанови не є протиправними та не підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для стягнення на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «-Інтертранс-» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправними та скасування постанов.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: приватне підприємство «-Інтертранс-» (, вул. Київська, 79, оф. 301, м. Житомир, 10001);

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014);

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

Суддя П.П. Марин

.