Справа № 541/2227/22
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2227/22
Номер провадження 2-а/541/5/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорука Михайла Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського СРПП відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорука М. В., Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Свій позов мотивував тим, що 10.09.2022 р. поліцейським СРПП відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорук М.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ № 453717, згідно якої його було визнано винним в скоєнні адміністративного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., хоча має накладатися у відповідному розмірі від неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Однак погодитись із даною постановою неможна, оскільки, на його думку, вона винесена з порушенням норм матеріального права, не відповідає дійсним обставинам справи, і підлягає скасуванню. Вважає, що він не порушував ПДР України. Крім того, фактично самого розгляду справи з дотриманням вимог ст. 245-249, 251,268, 252, 271 КУпАП не було, а відбулось механічне винесення постанови у мою відсутність, без всебічного повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і ґрунтується виключно на суб`єктивному твердженні інспектора поліції. Також, при винесенні постанови було грубо порушено закріплене ст. 59 Конституції України, та ст. 271 КУпАП, його право на захист. Так 10 вересня 2022 року, здійснюючи перевезення зерна в умовах воєнного стану в рамках Стамбульського договору про вивезення зерна по зерновому коридору, на блокпосту у місті Кропивницький, відповідачем по справі № 1 була винесена оскаржувана постанова. Його доводи щодо вимушеного керуванням автомобілем без відповідної категорії в умовах воєнного стану та клопотання про забезпечення права на захист і перенесення розгляду справи на іншу дату за участю адвоката Яковенка Г.М., були грубо проігноровані та безпідставно відхилені. Відповідачем № 1 не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що в свою чергу є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 10.09. 2022 р. серії БАВ за № 453717 щодо накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 3400 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2022р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Учасники справи, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Представником позивача адвокатом Яковенко Г.М. до початку розгляду справи подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Стояновські Д.І. подано відзив на позовну заяву, в якому представник повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи, установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Тому вважають, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 5 статті 121 та частини 2 статті 126 КУпАП, за якими позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №2 (м. Кропивницький) КРУП ГУНП у Кіровоградській області Ничипорчук Михайло Вікторович, ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 вересня 2022 року о 23 год. 15 хв. поліцейським СРПП відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорук М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 453717 (а.с. 4). Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу

повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.13 ПДР, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511, із змінами і доповненнями) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Визначений в цьому Положенні поділ на категорії транспортних засобів, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення відповідає вищевказаним категоріям, передбачених в п. 2.13 ПДР.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач не мав відповідної категорії на керування транспортним засобом, що також не спростовується позивачем в позовній заяві, який в свою чергу зазначив, що був вимушений керувати транспортним засобом без відповідної категорії в умовах воєнного стану.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав відповідної категорії на керування транспортним засобом.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що мається відповідний підпис позивача в пункті «8» постанови. Будь-які заперечення позивача в оскаржуваній постанові щодо порушення його прав відсутні.

Також суд відхиляє доводи позивача про порушення поліцейським його права на захист, бо він просив відкласти розгляд справи, оскільки будь-яких доказів про заявлення такого клопотання позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше

адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, встановлено, що на позивача було накладено адміністративне стягнення в межах санкцій ч.5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, та правомірно визначено стягнення в розмірі 3400 грн., що становить двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За змістом ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова інспектора поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72, 77, 205 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорука Михайла Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови серії БАВ №453717 від 10.09.2022 по притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: О. М. Дністрян