Справа № 643/2230/22
Суддя: Попов О. Г.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.01.2023Справа № 643/2230/22
Провадження № 2-а/554/187/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Попова О.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Вощинського С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова із зазначеним позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови з підстав, викладених в позовній заяві; скасувати постанову Полтавської митниці Державної митної служби України № 0052/80600/21 від 19.01.2022 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 34000 грн., провадження у адміністративній справі закрити.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Московським районним судом м. Харкова зазначену справу було направлено для подальшого розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.01.2022 в.о. начальника Полтавської митниці Забавським Д.О. відносно нього було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0052/80600/21 про визнання позивача винним за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. У постанові зазначено, що 01.09.2021 до відділу митного оформлення митного поста «Полтава» Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UА806020/2021/002184 громадянином України ОСОБА_2 на підставі Закону України від 15.04.2021 №1403-1Х «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва. Під час здійснення перевірки даних встановлено, що 21.07.2017 в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в режимі «транзит» громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва. Таким чином, ОСОБА_1 зазначений транспортний засіб, який був ним поміщений 21.07.2017 у митний режим «транзит», було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, чим вчинено порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. Позивач зазначив, що керівником митниці при винесенні постанови було допущено ряд порушень, а саме: не був проведений розгляд справи, не повідомлялося яка справа розглядається та ким; його не було ознайомлено з правами; було проігноровано клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_2 . Крім того, матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 , передавав вищевказаний автомобіль ОСОБА_2 . Також не вказується яка саме передача транспортного засобу відбулася, чи передача у користування, чи передача у володіння чи ж передача у розпорядження. Не зазначена правова підстава, за якою такий транспортний засіб передавався ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тобто не зазначено чи це була купівля-продаж транспортного засобу, чи це була оренда, позика, дарування тощо. Більше того, в матеріалах справи про порушення митних правил наявний договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу марки «АUDI А6», оформлений 29.12.2019 року між власником вищевказаного автомобіля ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в місті Вільнюс, країни Литва. Даний договір свідчить про перехід права власності на зазначений транспортний засіб від власника ОСОБА_4 , який є громадянином Литви, до ОСОБА_2 , який є громадянином України, ще в 2019 році, та виключає взагалі склад адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 , за яке його притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що згідно бази даних з бази даних автоматизованої системи митного оформлення (далі АСМО) «Інспектор» та «Електронного журналу пасажирського пункту пропуску» АСМО «Інспектор», а також журналу обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, автомобіль марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва, 21.07.2017 був ввезений ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» по каналу митного контролю «зелений коридор». Згідно п.2 ч.1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту. 01.09.2021 до відділу митного оформлення митного поста "Полтава" Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UА806020/2021/002184 громадянином України ОСОБА_2 поданий до митного оформлення зазначений транспортний засіб. У графі 44 митної декларації зазначені реквізити договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля - б/н та дата його укладання 29.12.2019. Громадянина ОСОБА_2 викликали для проведення опитування на 07.12.2021, але він не з`явився. Йому було запропоновано до 07.12.2022 надати або надіслати письмові пояснення на електронну адресу митниці з досилкою поштою згідно наданого переліку питань по суті справи, але відповідні пояснення з невідомих причин не були надані. Також представником відповідача зазначено, що по даній справі не є обов`язковою умовою наявність документально доведеного факту передачі даного транспортного засобу ОСОБА_1 саме громадянину ОСОБА_2 . Факт митного оформлення ОСОБА_2 вищевказаного транспортного засобу згідно митної декларації є доказом, що даний автомобіль у будь-якому разі був переданий громадянином ОСОБА_1 у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит. Станом на 01.09.2021 ОСОБА_2 мав можливість як юридично так і фактично користуватись та розпоряджатись зазначеним транспортним засобом. Представником позивача не враховано, що саме позивач є особою, відповідальною за дотримання митного режиму транзит під час перебування даного автомобіля на митній території України. Щодо ствердження позивача, що його нібито не було ознайомлено з процесуальними правами, представником відповідача зазначено, що у другому примірнику вищевказаного протоколу про порушення митних правил, а також у супровідному листі митниці від 27.10.2022 були внесені відомості про дату, час, місце та адресу розгляду даної справи, а також на стор.2 протоколу зазначений перелік прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 494, ст.498 МК України, ст. 63, 68 Конституції України та у тому числі є посилання на ч. 5 ст. 494 щодо можливості припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу. Розгляд справи було проведено 19.01.2022 у присутності позивача та його представника з урахуванням наявних матеріалів справи.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 21.07.2017 здійснив ввезення на територію України автомобіля марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації Литва), в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» по каналу митного контролю «зелений коридор».

01.09.2021 до відділу митного оформлення митного поста "Полтава" Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UА806020/2021/002184 громадянином України ОСОБА_2 поданий до митного оформлення зазначений транспортний засіб. У графі 44 митної декларації зазначені реквізити договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля - б/н та дата його укладання 29.12.2019.

Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу марки «АUDI А6» був укладений 29.12.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в місті Вільнюс, Литва.

26.10.2021 старшим державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Полтавської митниці Державної митної служби України Лазоренко Н. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0052/80600/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

19.01.2022 в.о. начальника Полтавської митниці Державної митної служби України Забавським Д.О. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0052/80600/21, якою визнано позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн.

У постанові зазначено, що громадянином України ОСОБА_1 транспортний засіб марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації Литва), що був ним поміщений 21.07.2017 року у митний режим «транзит», було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (далі МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За правилами ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У відповідності до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно частини другої ст. 321 МК України у разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом (ч. 1 ст. 321 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

За правилами ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно частини 4 ст. 469 МК України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил відповідач за наслідками розгляду матеріалів справи про порушення митних правил дійшов висновку про те, що позивач передав транспортний засіб особистого користування - легковий автомобіль марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , ввезений 21.07.2017 у режимі транзиту у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України та не поміщувала його у митний режим транзиту.

Відповідачем вказано, що у графі 44 митної декларації зазначені реквізити договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля - б/н та дата його укладання 29.12.2019.

Разом з тим суд зазначає, що згідно договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу марки «АUDI А6», він укладений 29.12.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в місті Вільнюс, країни Литва.

Будь-яких доказів передання позивачем ОСОБА_1 транспортного засобу марки «АUDI А6», кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , ввезеного 21.07.2017 у режимі транзиту у володіння, користування або розпорядження ОСОБА_2 чи будь-якій іншій особі, відповідачем до суду не надано.

Жодних доказів наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 469 МК України, матеріали справи не містять.

В порушення вимог ст. 489 МК України відповідачем при розгляді справи про порушення митних правил належним чином не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, не з`ясовано інші обставини, що мають безпосереднє значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що за правилами ч. 1 ст. 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами частини 1 статті 8 МК України митна справа здійснюється на основі принципу законності та презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічний висновок був наведений Верховним Судом зокрема у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України правомірність оскаржуваного рішення у справі про порушення митних правил № 0052/80600/21 від 19.01.2022 відповідачем не доведено, оскільки не доведено факту вчинення позивачем передбаченого частиною 4 ст. 469 МК України порушення митних правил.

Щодо твердження позивача, що його не було ознайомлено з процесуальними правами, суд зазначає, що у другому примірнику протоколу про порушення митних правил від 26.10.2021 № 0052/80600/22, а також у супровідному листі митниці від 27.10.2022 були внесені відомості про дату, час, місце та адресу розгляду даної справи, а також на стор.2 протоколу зазначений перелік прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Розгляд справи було проведено 19.01.2022 у присутності позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бабаскіна К.С. з урахуванням наявних матеріалів справи.

Враховуючи викладене та приписи п. 3 ч. 3 с. 286 КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Строки звернення позивача до суду підлягають поновленню, оскільки ним подано позов до суду протягом 10 днів з дня отримання оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст.79, 139, 243-245, 268-272, 286, 292-295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строки звернення до суду із вказаним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Полтавської митниці Державної митної служби України № 0052/80600/21 від 19.01.2022 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 34000 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Полтавської митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя О.Г. Попов