Справа № 640/24219/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач), в якому просив суд:

визнати неправомірним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.05.2021 №76 щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Позовні вимоги мотивовані незгодою з рішенням відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачем вищої групи інвалідності. Позивач зазначив про необґрунтоване обмеження права позивача на отримання одноразової грошової допомоги дворічним строком, передбаченим пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Так, позивач наголосив, що він був побавлений можливості вчинити всі належні дії для отримання висновку МСЕК про встановлення ІІ групи інвалідності у встановлений строк, у тому числі, у зв`язку з встановлення на території України карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2022 у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, про задоволення позову.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та довідками МО України від 03.05.2018 №323 та від 28.04.2016 №899/2 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 17.12.1998 по 10.10.2000 проходив військову службу в Косово (Югославія); у період з 28.05.2015 по 01.10.2015 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської області.

На підставі довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 1052604 від 01.06.2018 позивачу вперше була встановлена ІІІ група інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

З тих же підстав, починаючи з 05.04.2021 позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК серії АВ № 1083038.

Після звернення до Київського обласного центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, рішенням Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2021 №76 ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставами відмови стало те, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Вважаючи дії та оскаржуване рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності рішення відповідача як такого, що прийнято у зв`язку з недотриманням позивачем умов для призначення одноразової грошової допомоги, що передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивачем зазначено, що на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України на підставі рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(II)/2022, що, на думку позивача, є підставою для прийняття рішення про задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється (абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII).

Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України, а саме: статтям 1, 3, частині першій та другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 17 Конституції України.

Конституційний Суд України зазначив, що оспорювані приписи Закону установлюють правоприпиняльний (преклюзивний) дворічний строк на реалізацію права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, тобто строк, з яким пов`язано існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого спричиняє втрату такого права.

Установлення такого законодавчого обмеження, згідно із юридичною позицією Конституційного Суду України, є невиправданим з огляду також на те, що законодавець мав можливість обрати для досягнення цієї ж мети засіб, який менш обтяжливо зачіпав би сферу реалізації прав військовослужбовців на соціальний захист.

Конституційний Суд України зазначив, що аналіз Закону № 2011-XII свідчить про те, що не врегульованими є випадки пропуску такого строку з виключних підстав, визнання відповідними органами поважними причин його пропуску за наявності об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, установлені оспорюваними приписами Закону № 2011-XII обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за умови встановлення вищої групи інвалідності (або більшого відсотка втрати працездатності) лише протягом двох років є невиправданими та такими, що непропорційно обмежують право на посилений соціальний захист військовослужбовців, гарантований частиною першою статті 46 Конституції України у взаємозв`язку із частиною п`ятою її статті 17.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно з пунктом 2 рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022 пункт 4 статті 16-3 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За вказаних обставин, юридична позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII має пряму дію у часі і може бути застосована тільки з дня ухвалення Конституційним Судом відповідного рішення, тобто з 06.04.2022. Її може бути застосовано до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після цієї дати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з мотивів зміни групи інвалідності понад дворічний термін після первинного її встановлення прийняте 20.05.2021, тобто до прийняття Конституційним Судом України рішення від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання такого рішення протиправним.

У той же час, визнання Конституційним Судом України неконституційними положень законодавства, з підстав наявності яких позивачеві було відмовлено у реалізації його права на належний рівень соціального забезпечення, свідчить про те, що у межах спірних правовідносин право позивача є порушеним, а отже таким, що підлягає захисту.

Суд першої інстанції при вирішенні публічно-правого спору зазначених обставин не враховував, що призвело до необґрунтованої відмови у вжитті заходів судового захисту прав особи за наявності факту їх порушення.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи із завдань адміністративного судочинства вважає за можливе з метою захисту та належної реалізації права позивача на відповідне соціальне забезпечення усунути зазначений недолік вирішення спору та на реалізацію повноважень, наданих частиною другою статті 9 КАС України, прийняти рішення про зобов`язання Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 05.04.2021 ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в частині зобов`язання Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідному розмірі, оскільки, як вбачається з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 20.05.2021, поданим позивачем документам оцінка, у тому числі, на відповідність вимогам Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, не надавалась.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2022 змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

«Зобов`язати Міністерство оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 05.04.2021 ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022».

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко