Справа № 303/349/23
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Мукачево Справа №303/349/23

2-а/303/2/23

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів: (1) інспектора, рядового поліції роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області - Микли Ростислава Івановича;

(2) Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції;

(3) Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що матеріали справи не містять доказів сплати позивачем судового збору за судовий розгляд заявлених вимог немайнового характеру або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 у справі № 543/775/17, яка в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для врахування судами.

При цьому, заявлене позивачем клопотання про зменшення судових витрат задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

На підставі частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк..

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, належних і допустимих доказів на підтвердження майнового стану позивача, який би давав підстави для задоволення клопотання про зменшення розміру судових витрат позивачем суду не надано.

Разом з тим, зменшення розміру належних до сплати судових витрат є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду з позовною заявою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

За таких обставин, враховуючи характер визначених у позові спірних правовідносин, предмет спору, подані до суду докази та доводи позивача у позовній заяві, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, підстав для задоволення вимог позивача щодо зменшення розміру судових витрат суд не вбачає.

Таким чином, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню, позивачу за подання вказаної позовної заяви слід сплати судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 133, 160, 161, 169, 248, 286 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

4. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

5. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною четвертою ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость