Справа № 182/3521/21
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/3521/21
Провадження № 2-а/0182/13/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.01.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря судового засідання Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 01.06.2021 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

23.05.2021 року поліцейським ВРПП Нікопольського РУП ГУМП капітаном поліції Щербиною О.А. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 149740, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2,3 ст.140 КУпАП України. У постанові вказано, що він 23.05.2021 року о 12:35 у м. Нікополь, вул.П.України на перехресті з вул.Лісоваперебуваючи на посаді майстер дільниці, проводив роботи в межах червоної лінії по вул.П.України укладення асфальту, без відповідного погодження з національною поліцією, при цьому були відсутні дорожні знаки: 3.29 40 км/год, 15.2 звуження дороги, дор.таблиця 7.2.1 зона дії, дор.знак 2.5 перевага зустрічного руху та дор.таблиця 7.2.1 зона дії, чим порушив ст.37 ЗУ «Про автомобільні дороги» і п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2,3 ст.140 КУпАП та ДСТУ №8749 2017 р. Підприємство «Нікобудмонтаж». Зазначеною постановою було накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Позивач зазначає, що правопорушення він не скоював, він взагалі не працює у ТОВ «Нікобудмонтаж» та жодного відношення до даного підприємства не має. Тобто посадовою особою він не являється, у зв`язку з чим, не являється суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.140 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та протиправною, оскільки підстав притягнення його до адміністративної відповідальності не було, доказів його винуватості матеріали справи не містять. Окрім того при складенні постанови йому не було роз`яснено його права та обов`язки, та не було запропоновано допомоги адвоката.

Таким чином позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 149740 від 23.05.2021 року; стягнути на його користь судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою судді від 08.06.2021 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі (а.с.11-12).

Ухвалою судді від 23.11.2021 року було замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області належним відповідачем Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.25-26).

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КАС України відповідача та інших учасників справи було негайно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 13,14,19,20).

Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, запропоновано надати адміністративний матеріал відносно позивача.

26.04.2022 року на адресу суду від представника ГУНП в Дніпропетровській області Ізотової Т.Л. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.38-43) згідно якого відповідач просив залишити позовну заяву без задоволення, мотивуючи наступним.

Так, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки 23.05.2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.140 КУпАП, інспектором відділу реагування патрульної поліції Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Щербиною О.А. у відношенні ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі віл 23.05.2021 року серії БАБ №149740.

Враховуючи викладене, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2,3 ст.140 КУПАП України.

Також відповідач зазначає,що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.05.2021 року серії БАБ №149740 складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Відповідно до ст..251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також просять розглядати справу за відсутності представника ГУНП в Дніпропетровській області.

Адміністративний матеріал відносно позивача надано на адресу суду не було.

Від представника позивача до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника та позивача, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.21).

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2021 року поліцейським ВРПП Нікопольського РУП ГУМП капітаном поліції Щербиною О.А. відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 149740, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. ч.2,3 ст.140 КУпАП України та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 23.05.2021 року о 12:35 у м. Нікополь, вул.П.України на перехресті з вул.Лісоваперебуваючи на посаді майстер дільниці, проводив роботи в межах червоної лінії по вул.П.України укладення асфальту, без відповідного погодження з національною поліцією, при цьому були відсутні дорожні знаки: 3.29 40 км/год, 15.2 звуження дороги, дор.таблиця 7.2.1 зона дії, дор.знак 2.5 перевага зустрічного руху та дор.таблиця 7.2.1 зона дії, чим порушив ст.37 ЗУ «Про автомобільні дороги» і п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2,3 ст.140 КУпАП та ДСТУ №8749 2017 р. Підприємство «Нікобудмонтаж» (а.с.8).

У своєму позові позивач не погоджується з тим, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене за ч.2,3 ст.140 КУпАП та зазначає про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджували факт його неправомірних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до адміністративного суду,якщо вважає,що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права,свободи або законні інтереси,і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст. 140 КУпАП порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.32.1 ПДР України з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються:

а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;

б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;

в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів;

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені та відеозапису вчиненого адміністративного правопорушення суду не представлено. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.140 КУпАП, не долучено відео- або фото- доказів вчиненого правопорушення, запису із нагрудних камер працівників поліції, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 149740 від 23.05.2021 року, з якиго неможливо визначити дійсні обставини, а саме, які роботи виконувались, ким, де та з чого слідує висновок про наявність порушень, в тому числі з боку ОСОБА_1 .

Сама ж по собі наявність постанови про адміністративне правопорушення не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд також зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 72 КАС України визначено поняття доказів, якими у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснувавання достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі N 2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Проаналізувавши всі наявні докази у справі, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 149740 від 23.05.2021 року та закриття провадження по справі слід задовольнити, оскільки вказану постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 дійшла наступного висновку: «За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.»

Таким чином, за подання до суду вказаного адміністративного позову позивачу необхідно було сплатити суму судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

З урахуванням зазначених процесуальних норм, визначеної законом ставки судового збору та положень ст. 139 КАС України, до стягнення з суб`єкта владних повноважень, а саме з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області підлягає сума 420,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Переплачена сума судового збору може бути повернута позивачу з бюджету за його клопотанням ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 19, 46, 70, 77, 78, 90, 132, 139, 243, 245, 251,252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №149740 від 23.05.2021 року винесену капітаном поліції Щербиною Олександром Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16.01.2023 року.

Суддя: О. В. Рунчева