Справа № 640/33627/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 жовтня 2021 року №24 по відмові у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до заяви ОСОБА_1 від 18 жовтня 2021 року по підставам викладених Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2021 року, з урахуванням висновків суду та норм діючого законодавства України та прийняти рішення відповідно до п. 4.3 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 та ст. 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки згідно з наданими документами пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 5 років 0 місяців 24 днів.

Додатково наголосив на відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (10 років).

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Також наголосив, що відповідач не вірно визначив як пільговий так і загальний стаж позивача для призначення пенсії на пільгових умовах

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 18 жовтня 2021 року №12682 через вебпортал електронних послуг, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 жовтня 2021 року №24 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 08 листопада 2021 року №2600-0207-8/176896 відмовив позивачу в призначенні пенсії оскільки з наданих документів загальний страховий стаж складає 31 рік 08 місяців 18 днів, пільговий стаж за Списком №1 складає 5 років 0 місяців 24 дні.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 23 листопада 2021 року №31357-33231/М-02/8-2600/21 на електронне звернення позивача від 25 жовтня 2021 року зазначено про те, що листом від 08 листопада 2021 року №2600-0207-8/176896 останнього було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по заяві від 18 жовтня 2021 року №12682.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що станом на дату звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивач досягнув 50 річного віку, загальний страховий стаж становив 31 рік 8 місяців 18 днів (що не заперечується сторонами) та пільговий стаж позивача становив 10 років 07 місяців та 17 днів, що підтверджується відповідними записами у трудовий книжці НОМЕР_2 та є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, водночас якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом першої інстанції згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 позивач має трудовий стаж:

- з 13 квітня 1992 року по 24 липня 1995 року - шахтоуправління "Ясинівське": учень гірничого робітника на маркшейдерських роботах, підземний робітник 2 розряду на маркшейдерських роботах;

- з 17 серпня 1995 року по 20 березня 2001 року - шахтоуправління "Зуївське": гірничий робітник 3 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничий майстер розряду з повним робочим днем в шахті.

Зазначені вище посади відповідають Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08 серпня 2019 року №897 ОСОБА_1 з 13 квітня 1992 року по 23 червня 1992 року був учнем гірника підземного на маркшейдерських роботах зайнятий на підземних роботах 50% та більше робочого часу на рік з підземною тарифною ставкою що передбачено Списком №1, з 24 червня 1992 року по 24 липня 1995 року працював за професією гірник підземний на маркшейдерських роботах, зайнятий на підземних роботах 50% та більше робочого часу на рік, що передбачено Списком №1.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач з 24 листопада 1989 року по 27 листопада 1991 року проходив службу в лаврах Радянської Армії.

Конституційний суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Тому до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, чинне на момент їх виникнення.

На період проходження позивачем військової служби діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі також - Положення).

Пунктом "к" ч. 1 п. 109 Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Позивач після військової служби працював на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та прохідника з повним робочим днем під землею у шахтоуправлінні "Ясинівське", отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період служби позивача в Радянській армії з 1989 року по 1991 року може бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначило, що підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу стало відсутність необхідного пільгового стажу 10 років (за даними пенсійного органу 5 років 24 дні).

Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а дійшла висновків про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, даний висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на дату звернення до ГУ ПФУ в м. Києві позивач досяг 50 річного віку, загальний страховий стаж становив 31 рік 8 місяців 18 днів (що не заперечується відповідачем), водночас з наданих позивачем доказів вбачається (зокрема трудової книжки серія НОМЕР_2 ), що пільговий стаж позивача становив понад 10 років.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачами ні в оскаржуваному рішенні ні в листах-відповідях не зазначено періоду та підстав не врахування пільгового стажу позивача, вказана інформація також відсутня, як у відзивах на позовну заяву так і в апеляційній скарзі, що на переконання колегії суддів свідчить про поверхневий підхід відповідачів під час розгляду наданих позивачем документів.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку