Справа № 946/7419/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 946/7419/21
Головуючий в 1 інстанції: Адамов А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 2 червня 2022 року (суддя Адамов А.С., м. Ізмаїл, повний текст рішення складений 02.06.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

3 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУНП в Одеській області, в якому, з урахування уточнень від 17.02.2022 року, просив визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №940508 та БАБ №940509 від 08.08.2021 року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 2 червня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУНП в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, не з`ясування усіх фактичні обставини справи та не надання належної оцінки обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності та його вина у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, наданим інспектором ГРПП Ізмаїльського РВП Пастир М.М. до суду.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з урахуванням особливостей, передбачених статтею 286 КАС України, та відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 8 серпня 2021 року поліцейським ВРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Єремія Г.В. було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі:

1. серії БАБ №940508, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

2. серії БАБ №940509, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З згаданих постанов вбачається, що 8 серпня 2021 року о 16 годині 15 хвилин водій ОСОБА_1 керував мопедом "Карпати" в с. Комишівка Ізмаїльського району по вул. Ізмаїльська, 125, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та без мотошолому, чим порушив пункти 2.1 "а" та 2.3 "г" та 2.1 ПДР України.

Заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було доведено суду належними та допустимими доказами обставин, які підтверджують наявність складу інкримінованих позивачу правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Нормою статті 52 Закону України "Про дорожній рух" визначено, зокрема, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною першою статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку.

Так, адміністративна відповідальність за частиною п`ятою статті 121 КУпАП настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що доказом вчинення адміністративного правопорушення є саме відеозапис з автомобільного відеореєстратора та нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовані вчинення порушення правил ПДР та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідачем при розгляді справи не було виконано вимог статті 280 КУпАП.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що спірні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містять інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами частини третьої статті 283 КУпАП встановлений імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржений постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис саме події порушення Правил дорожнього руху, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже відеозапис, який міститься в матеріалах справи, неможливо визнати належним та допустимим доказом, який би підтверджував обставини, що зазначені в оскаржених постановах про накладення адміністративних стягнень.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31 січня 2019 року у справі № 464/2309/17 та від 19 лютого 2020 року у справі №524/1284/17.

Інших належних та допустимих доказів в розумінні статті 72 КАС України, які б підтверджували факт порушень позивачем правил дорожнього руху, матеріали адміністративної справи не містять та відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду надано не було.

З огляду на встановлені обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративних правопорушень, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУДПС не містить належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог чи давали підстави вважати інакше. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 2 червня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов