Справа № 440/15243/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 р. Справа № 440/15243/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, по справі № 440/15243/21

за позовом Товариства обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств"

до Полтавської митниці

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" (далі по тексту ТОВ "БК "КВП", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської митниці (далі по тексту відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Полтавської митниці Держмитслужби від 23.10.2021 № 3, яким збільшено для позивача суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 43132,08 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 10533,02 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Полтавської митниці Держмитслужби від 23.10.2021 №3, яким збільшено для позивача суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 210660,40 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 52665,10 грн;

- стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, винесених внаслідок помилкових висновків відповідача щодо недотримання ТОВ "БК "КВП" пункту 1 статті 69, пункту 2 частини 3 статті 75 Митного кодексу України (далі МК України) та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК України) при визначенні коду товару за митною декларацією № UA500120/2019/005408 від 04 червня 2019 року. Вважає, що митне оформлення підіймального телескопічного крану на колісному ходу «KRUPP» модель КМК 4070 відбулося у відповідності до вимог митного законодавства та Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом ДФС України від 09.06.2015 № 401 (далі Пояснення), відповідно до яких вказаний товар за своїми технічними характеристиками відповідає товарній підкатегорії 8426 41 00 00 згідно УКТЗЕД, а не товарній підкатегорії 8705 10 00 00 згідно УКТЗЕД, як визначено під час документальної невиїзної перевірки з питань митної справи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 по справі № 440/15243/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" (вул. Шевченка, буд. 18, с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область, 38762, ідентифікаційний номер 01284778) до Полтавської митниці (вул. Анатолія Кукоби, буд. 28, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код ВП 43997576) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №3 від 23 жовтня 2021 та № 3 від 23 жовтня 2021 року.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсності, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 по справі № 440/15243/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; тягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці Держмитслужби на користь позивача судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанції, а саме: судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 95140,58 грн.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неправомірність дій Полтавської митниці щодо віднесення товару КТЗ «КМК 4070», митне оформлення якого здійснено 04.06.2019, до підкатегорії моторних транспортних засобів спеціального призначення - автокран (код УКТЗЕД 8705 10 00 00), внаслідок чого встановлено заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією на загальну суму 42 132,08 грн. Так, згідно з Поясненнями до товарної позиці 8705, розділ «Шасі моторних транспортних засобів або вантажні автомобілі з робочим устаткуванням» до вказаної категорії не включаються самохідні машини (наприклад, крани, екскаватори), у яких один або кілька елементів управління переміщенням самохідної машини, розташовані в кабіні робочої машини, яка змонтована на колісному чи гусеничному шасі, незалежно від того, чи може ця машина пересуватись по дорозі своїм ходом чи ні, а включаються, наприклад, до товарної позиції 8426, 8429 або 8430, отже підіймальний телескопічний кран на колісному ходу «KRUPP» модель КМК 4070 своїми технічними характеристиками відповідає товарній підкатегорії 8426. Наполягає, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідність технічних характеристик КТЗ «КМК 4070» конкретній категорії УКТЗЕД неможливо. У зв`язку з чим, 22.12.2021 позивач, керуючись ст. 104 КАС України, звернувся до Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» із заявою про проведення комплексної судової автотоварознавчої та економічної експертизи. За результатами експертизи було отримано висновок експертів № 2343/2344 від 21.02.2022, відповідно до якого «…кран «КМК 4070» не підпадає під товарну позицію 8705, оскільки на кранах на спеціальному шасі, яким являється досліджувальний кран «КМК 4070», спеціалізоване шасі розроблено та виконано єдиним підйомно-опускним механічним пристроєм з платформою кранової установки і несе висувні опори...». Отже, виходячи з усього вищезазначеного можна дійти висновку, що самохідний кран «КМК 4070» відноситься до коду 8426 41 00 00 - «інші машини та механізми самохідні на колісному ходу» відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності».

Крім того зауважив, що відповідно до експертного висновку висновки акту документальної невиїзної перевірки №0002/21/7.23-19/ від 05.10.2021 щодо нарахування податків та зборів документально та нормативно не підтверджені.

Підсумовуючи вищевикладене, апелянт стверджує, що позивачем під час митного оформлення КТЗ «КМК 4070» правильно визначено товарну підкатегорію підіймального телескопічного крану на колісному ходу «KRUPP» модель КМК 4070 згідно УКТЗЕД - 8426 41 00 00, а тому висновки акту документальної невиїзної перевірки № 0002/21/7.23-19/ від 05.10.2021 є помилковими, а прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення № 3 від 23 жовтня 2021 та № 3 від 23 жовтня 2021 року підлягають скасуванню.

На підтвердження наявності підстав для врахування судом апеляційної інстанції нового доказу - висновку експертів № 2343/2344 від 21.02.2022, який не надавався до суду першої інстанції, зазначив, що внаслідок незадоволення судом першої інстанції клопотання від 24.12.2021 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у зв`язку з необхідністю проведення експертизи для правильного визначення коду УКТЗЕД розмитненого товару, до якого також було додано докази підтвердження замовлення комплексної експертизи (копія заяви ТОВ «БК «КВП» за вих. № 1/987 від 22.12.2021, копія рахунку № 2459 від 22.12.2021, копія платіжного доручення № 626 від 23.12.2021), та отримання висновку експертів лише 21.02.2022, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, ТОВ "БК "КВП" було позбавлено можливості подати до суду першої інстанції такий доказ.

Також зазначив, що відповідно до договору з адвокатським об`єднанням «Юридичний Альянс» про надання правової допомоги та додаткової угоди, якою визначено методику розрахунку гонорару, попередній розрахунок витрат на правову допомогу становить 15 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до суду будуть надані додаткова угода, акт прийняття-передачі наданих послуг, копія платіжного доручення. Окрім того, позивачем понесено судові витрати щодо проведення комплексної судової автотоварознавчої та економічної експертизи в розмірі 95 140,58 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 626 від 23.12.2021, які також підлягають відшкодуванню.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" зареєстроване як юридична особа 08 червня 1996 року та основним видом його економічної діяльності є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 27/.

З метою митного оформлення товару ТОВ "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" подано 04 червня 2019 року до митного органу митну декларацію типу ІМ 40 АА №UA500120/2019/005408 на товар (графа 31): "підіймальний телескопічний кран на колісному ходу, такий що використовувався 1 шт, марка "KRUPP", модель "КМК 40/70", номер кузова - 3431 (16-08-222), номер шассі - 3431 (16-08-222), номер двигуна НОМЕР_1 .1/5 442.901-400-543719, тип двигуна дизельний, тип КМК 40/70, вантажопідйомністю 70 т, потужність 260 кВт, телескопічна стрілка з висуванням від 11,5 до 40 метрів, решітчастий подовжувач 16 метрів збільшує довжину у стріли до 56 метрів, кран працює на 360 градусів, календарний рік виготовлення 1992 рік, модельний рік виготовлення 1992 рік, торгівельна марка KRUPP, виробник Krupp Industrietechnik GmbH, країна виробник DE." У графі 33 цієї митної декларації зазначено код товару , а у графі 47 нараховано платежі "020 (Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання)" 0% - 0 грн, "028 (Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, крім наведеного переліку товарів)" 20% - 421320,81 грн /а.с. 8-9/.

У період з 24 вересня 2021 року по 28 вересня 2021 року згідно зі статтями 336 та 345 та пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, зі змінами та доповненнями, наказу Полтавської митниці від 08 вересня 2021 року № 97, із змінами внесеними наказом Полтавської митниці від 10 вересня 2021 року № 99, проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «БК «КВП» вимог законодавства України з питань митної справи в частині правомірності класифікації згідно з УКТЗЕД за митною декларацією від 04 червня 2019 року № UA500120/2019/005408, за результатами якої Полтавською митницею складено акт №0002/21/7.23.-19/ від 05 жовтня 2021 року /а.с.10-19/.

В акті № 0002/21/7.23.-19/ від 05 жовтня 2021 року зазначено, що за результатами перевірки, відповідно до частини четвертої статті 69 та частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України під час перевірки правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД визначено код товару 8705 10 00 00 згідно з УКТЗЕД (ставка мита 10%), як моторний транспортний засіб спеціального призначення - автокран. Отже, у зв`язку з невірним визначенням коду товару, задекларованого за МД № UA500120/2019/005408 від 04 червня 2019 року в митному режимі імпорту, ТОВ «БК «КВП» порушено вимоги пункту 1 статті 69 МК України, Правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД в редакції Закону України від 04 червня 2020 року № 674-ІХ «Про митний тариф України», Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби України від 14 липня 2020 року № 256. Встановлене порушення в подальшому призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита у розмірі 210660,40 грн. У зв`язку із заниженням ТОВ «БК «КВП» податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита у розмірі 210660,40 грн при митному оформленні товару, задекларованого ТОВ «БК «КВП» за МД №UA500120/2019/005408 від 04 червня 2019 року, порушено вимоги пункту 2 частини третьої статті 75, пункту 6 частини першої, частини восьмої статті 257; пунктів 1, 4 частини першої статті 266 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 42132,08 грн.

Таким чином, документальною невиїзною перевіркою встановлено недотримання ТОВ «БК «КВП» вимог:

1) пункту 1 статті 69, пункту 2 частини третьої статті 75 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, в результаті чого занижені податкові зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 04 червня 2019 року №UA500120/2019/005408 на загальну суму 210660,40 грн;

2) пункту 2 частини третьої статті 75 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI та пункту 190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 04 червня 2019 року № UA500120/2019/005408 на загальну суму 42132,08 грн.

На підставі акту перевірки № 0002/21/7.23.-19/ від 05 жовтня 2021 року Полтавською митницею 23 жовтня 2021 року складено податкове повідомлення-рішення №3 /а.с. 23-25/, яким згідно із підпунктами 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.2 статті 123 ПК України ТОВ «БК «КВП» збільшено грошове зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (вид 020)» на суму 263325,50 грн, в тому числі за податковими та /або іншими зобов`язаннями на суму 210660,40 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 52665,10 грн, оскільки за результатами перевірки ТОВ «БК «КВП» за МД типу ІМ40 від 04 червня 2019 року № UA500120/2019/005408 встановлено заниження сплати до бюджету ввізного мита у зв`язку з невірним визначенням коду товару, чим порушено вимоги пункту 1 статті 69 МКУ, Правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД в редакції Закону України від 19 вересня 2013 року № 584-VІІІ «Про митний тариф України», Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби України від 09 червня 2015 року № 401, а також та пункту 2 частини третьої статті 75 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI.

Також 23 жовтня 2021 року Полтавською митницею на підставі акту перевірки №0002/21/7.23.-19/ від 05 жовтня 2021 року складено податкове повідомлення-рішення № 3 /а.с. 20-22/, яким згідно із підпунктами 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.2 статті 123 ПК України ТОВ «БК «КВП» збільшено грошове зобов`язання за платежем «податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 028)» на суму 52665,10 грн, в тому числі за податковими та /або іншими зобов`язаннями на суму 42132,08 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 10533,02 грн, оскільки за результатами перевірки ТОВ «БК «КВП» за МД типу ІМ40 від 04 червня 2019 року № UA500120/2019/005408 встановлено заниження сплати до бюджету податку на додану вартість у зв`язку з невірним визначенням коду товару, чим порушено вимоги пункту 1 статті 69 МКУ, Правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД в редакції Закону України від 19 вересня 2013 року № 584-VІІІ «Про митний тариф України», Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби України від 09 червня 2015 року № 401, а також та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки позивачем під час судового розгляду справи не спростовано, що підіймальний телескопічний кран на колісному ходу, марка "KRUPP", модель "КМК 40/70", який був вказаний у митній декларації ТОВ «БК «КВП», відповідно до технічних характеристик товару у сукупності згідно з Поясненнями можливо віднести до товарної підкатегорії 8705 10 00 00 згідно з УКТЗЕД. Враховуючи, що неправильне віднесення товару «КМК 4070», ввезеного за МД № UA500120/2019/005408 від 04.06.2019, до товарної підкатегорії 8246 41 00 00 згідно УКТЗЕД, призвело до заниження податкового зобов`язання за платежами «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (вид 020)» та «податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 028), які підлягали сплаті при митному оформленні, суд дійшов висновку про правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, як таких, що прийняті відповідачем на підставі та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням всіх обставин, що мають значення у справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, регулюється положеннями МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі по тексту УКТ ЗЕД) є одним з етапів митного контролю.

У відповідності до ч.ч. 1-5 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Як складний випадок класифікації товару розуміють випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

З аналізу наведених норм вбачається, що у разі встановлення неправильності визначення класифікації товару за результатами проведеного контролю митні органи мають право самостійно класифікувати такі товари. Однак складні випадки класифікації коду товару потребують додаткової інформації, спеціальних знань та проведення досліджень.

Згідно з ч. 7 ст. 69 МК України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 № 1085/21397 (далі по тексту Порядок № 650), контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно з Порядком № 650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 МК України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

Розділом ІІІ Порядку № 650 встановлено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до Митного кодексу України.

Посадові особи підрозділу митного оформлення чи митного поста, відділу митних платежів здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 650 встановлено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності:

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних Класифікаційні рішення програми «Інспектор 2006» ЄАІС.

При цьому, така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів «а» та «б» абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.

У випадку, передбаченому підпунктом «а» абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю.

У випадку, передбаченому підпунктом «б» абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні.

У випадку, передбаченому підпунктами «б», «в» абзацу четвертого цього пункту, виявлені Рішення на ідентичні або подібні (аналогічні) товари беруться до уваги.

Отже, відсутність рішення про визначення коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом за кодом, заявленим у митній декларації.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 по справі № 808/1341/14.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішення про визначення коду товару (зміну класифікації товару, заявленої позивачем) компетентним митним органом не приймалось. Зміна класифікації товару за УКТ ЗЕД з коду, заявленого позивачем при митному оформленні - 8426 41 00 00 на інший код 8705 10 00 00 здійснена Полтавською митницею самостійно 05.10.2021 в ході документальної невиїзної перевірки.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 345 МК України надано право митним органам здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (ч.1 ст. 351 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналіз наведеної норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Колегією суддів встановлено, що нормативною підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "БК "КВП" в акті перевірки від 05.10.2021 Полтавською митницею зазначено пункт 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, а фактичною - надходження до Полтавської митниці листа Державної митної служби від 12.06.2020 №16-4/16-02-02/7/1322, складеного за результатами вибіркового аналізу митних оформлень з використанням інформації розміщеної в єдиній автоматизованій системі митних органів України, яким з метою виявлення та припинення можливих порушень митного законодавства за митною декларацією від 04.06.2019 UA20/2019/005408 зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби провести перевірку митного оформлення товару «підіймальний телескопічний кран на колісному ходу марки «KRUPP» модель КМК4070 за кодом .

Листами від 23.06.2017 №7.10-1/15-04/7/9811 та від 22.07.2020 №1/15-04/7/11254 Одеська митниця, відповідно до п. 4 ст. 545 МК України, направила Дніпровській митниці Держмитслужби пропозиції стосовно проведення контрольно-перевірочних заходів за МД № № UA500120/2019/005408. Підстава : сумніви щодо технічних характеристик та комплектації крану «KRUPP», так як під час митного оформлення графа 31 МД не містила ключових складових характеристик товару, а саме відомостей стосовно швидкості, кількості кабін, опису двигуна.

Колегія суддів зауважує, що листом Державної митної служби від 12.06.2020 №16-4/16-02-02/7/1322 провести перевірку митного оформлення товару «підіймальний телескопічний кран на колісному ходу марки «KRUPP» модель КМК4070 за кодом було зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби, а не відповідача у справі.

При цьому, акт перевірки не містить ніяких обґрунтувань щодо наявності підстав для проведення перевірки саме Полтавською митницею Держмитслужби.

Жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про недостовірність відомостей, зазначених в митній декларації, в акті перевірки також не зазначено. Також відсутні відомості про отримання від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих позивачем органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Тоді як імпортований позивачем товар, правильності декларування коду якого стосувалась документальна перевірка, пройшов митне оформлення. Митна декларація, за якою позивачем задекларовано до ввезення на митну територію України товар: «підіймальний телескопічний кран на колісному ходу» за кодом УКТЗЕД 8426 41 00 00, була прийнята митним органом, а імпортований товар випущений у вільний обіг.

За таких обставин, слід дійти висновку про не доведення відповідачем наявності підстав для проведення спірної перевірки відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 МК України.

Надаючи оцінку наявності у відповідача фактичних підстав для зміни класифікації коду товару, здійсненої позивачем у МД № UA500120/2019/005408 від 04.06.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно із ч. 1 ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД включає, крім іншого, розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 428 (далі - Постанова № 428).

За приписами п.п. 2, 3 Постанови № 428 УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року № 584-VII (далі - №584-VII) митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України, і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Пунктом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Згідно з п. 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Відповідно до п. 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

При цьому, згідно із преамбулою до Митного тарифу визначено, що якщо в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеній на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, виявлено неточності перекладу з офіційної мови оригіналу українською мовою назв позицій, підпозицій, а також текстів приміток до розділів, груп, позицій, підпозицій та додаткових приміток, то за основу приймаються тексти офіційних видань Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

Отже, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.

З метою забезпечення виконання Закону №584-VIII Наказом Державної фіскальної служби України від 9 червня 2015 року № 401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Так, згідно з Поясненнями до товарної позиції 8426, до неї включаються суднові дерик-крани; пiдiймальнi крани рiзних типiв, включаючи кабельнi крани; ферми підіймальні пересувні, портальні навантажувачі та візки з підіймальним краном: iнші машини та механізми самохідні: 8426 41 00 00 - на колiсному ходу.

Також, до цієї товарної позиції включається цілий ряд підіймальних або вантажно-розвантажувальних машин циклічної дії.

Варто зазначити, що переважно до цієї товарної позиції включаються не лише нерухомі або стаціонарні машини, але також рухомі машини самохідні чи несамохідні (за деякими винятками, наведеними нижче та стосовно машин, установлюваних на транспортні засоби, включені в Розділ XVII).

Крім того, згідно з поясненнями до товарної позиції 8426 «Самохідні та інші рухомі машини» (b), (2) деякі підіймальні або вантажно-розвантажувальні машини (наприклад, звичайні крани, легкі аварійні крани) часто встановлюються на конструкції, що мають всі істотні ознаки автомобільного шасі або вантажівки, тобто мають, принаймні, такі механічні вузли: двигун, коробку передач і важелі керування переключенням швидкостей, а також рульове керування та гальма. Такі конструкції повинні класифікуватися в товарній позиції 8705 як автомобілі спеціального призначення незалежно від того, чи встановлена підіймальна або вантажно-розвантажувальна машина на транспортному засобі чи вона разом з ним утворює єдину машину, якщо цей засіб пересування не є засобом, спеціально розробленим для транспортування, товарної позиції 8704.

Проте, до цієї товарної позиції включаються самохідні машини, в яких один або більше елементів приводу ходового пристрою чи керування, перерахованих вище, розташовані в кабіні підіймальної або вантажно-розвантажувальної машини (переважно крана), установленої на колісному шасі, незалежно від того, чи може агрегат у цілому рухатися по дорозі своїм ходом чи ні.

Крани цієї товарної позиції зазвичай не пересуваються під навантаженням або, якщо вони пересуваються під навантаженням, їхній рух обмежується і є допоміжною дією щодо їхньої основної функції підійманню вантажів.

З наведеного слідує, що у разі, якщо один або кілька елементів управління переміщенням самохідної машини, розташовані в кабіні робочої машини, яка змонтована, зокрема на колісному ходу, такі самохідні машини включаються до товарної позиції 8426.

При цьому, Додатковими поясненнями до товарних категорій: 8426 41 00 і 8426 49 00 визначено, що на відміну від транспортних засобів з механічним приводом, призначених для спеціальних цілей, товарної позиції 8705, самохідні машини та механізми, що підпадають під ці товарні категорії, як правило, мають такі характеристики:

вони приводяться в рух двигуном, який становить частину піднімального пристрою;

вони мають максимальну швидкість 20 км/год;

вони мають одну кабіну, яка становить частину піднімального пристрою;

вони, зазвичай, не пересуваються, коли навантажені, або, якщо пересуваються, то лише за обмеження руху необхідністю виконання їхньої функції піднімання.»

Відтак, для віднесення товару до категорій 84264100 і 84264900, такий товар, зазвичай повинен відповідати перерахованим вище технічним характеристикам і особливостям, які відрізняють його від інших товарних категорій, зокрема, від 8705 10 0000.

Слід звернути увагу, що ці характеристики можуть і не співпадати, оскільки в поясненнях зазначено, що такі характеристики як правило мають бути, тобто не є обов`язковими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що листом директора ТОВ «Констракшн Машинері» від 20.08.2020 вих.20-1 у відповідь на письмове звернення Дніпровської митниці від 14.08.2020 №75-08-02-2/19/13/7581 повідомлено, що компанія «KRUPP» не виробляє колісні крани з 1995 року, на сьогоднішній день виробничими потужностями володіє компанія «GROVE», дилером якої на території України є ТОВ «Констракшн Машинері».

Щодо надання інформації з приводу технічних характеристик крану КМК 4070 повідомлено наступне:

-вказана модель крану обладнана одним двигуном, який використовується як для приведення у рух шасі так і для приводу гідравлічних насосів, які в свою чергу забезпечують гідравлічні функції кранової установки;

- згідно з технічною специфікацією максимальна швидкість КМК 4070 - 69,0 км/год.;

- данна модель крану обладнана двома кабінами - кабіна шасі та кабіна кранової установки. При цьому є можливість керування рухом крану з кабіни кранової установки. Для цього вона обладнана кермом та відповідними органами керування;

- виробником передбачена можливість пересування крану з вантажем, але для цього режиму існують відповідні обмеження. Керування пересуванням краном рекомендовано виконувати з кабіни шасі. Пересування з вантажем можливо при виконанні наступних умов: кранова установка заблокована, стріла повернута назад; обертання кранової установки загальмовано; стріла повністю втягнута або висунута лише одна секція; підвіска заблокована; у якості заходів безпеки аутригери повинні бути висунуті на 100%, опори не повинні торкатись землі; швидкість пересування обмежена 2 км/год;

При цьому перед переміщенням крана з вантажем повинні бути враховані інші фактори: тиск у шинах, навантаження на ґрунт, кваліфікацію оператора і т.п.. Через підвищені ризики, з якими пов`язане пересування крану з вантажем, ця операція рекомендована тільки у разі неможливості виконання роботи іншими засобами. Для більш детальної інформації до цього листа додається витяг з керівництва з експлуатації крану.

Отже, деякі технічні характеристики крану «КМК 4070» такі як: приведення в рух двигуном, який становить частину піднімального пристрою, неможливість пересування, коли транспорт навантажений або з обмеженням руху при виконанні функції піднімання, а також можливість керування краном саме з кабіни надбудови, дозволяють віднести його до товарної позиції 8426 41 0000, а не до 8705 10 0000.

Щодо зазначених Полтавською митницею в акті перевірки ознак, які свідчать про необхідність віднесення спірного крану «КМК 4070» до позиції 8705, а саме: один двигун, максимальна швидкість 69,0 км/год, дві кабіни, 5-ти ступінчаста коробка автомат 5 КС 600, двоконтурне рульове управління з аварійним рульовим насосом, двоконтурне пневматичне гальмо, сповільнювач та ручне гальмо колегія суддів зазначає наступне.

Так, до товарної позиції 8705 (моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад, автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі) включається ряд видів транспортних засобів, спеціально сконструйованих або пристосованих для розміщення різних пристроїв, які надають їм можливості виконувати визначені нетранспортні функції. Отже, основною метою транспортного засобу цієї товарної позиції не є перевезення людей або вантажів.

У поясненнях до товарної позиції 8705 зазначено, що (7) автокрани, не призначені для перевезення вантажів, які складаються з автомобільного шасі, на якому постійно встановлена кабіна і поворотний кран. Проте вантажні автомобілі з самонавантажувальними пристроями не включаються до цієї товарної позиції (товарна позиція 8704).

Слід зазначити, що для включення до цієї товарної позиції той чи інший транспортний засіб, що має підіймальне або вантажно-розвантажувальне обладнання, землевирівнююче, траншеєкопальне чи бурильне устаткування і т.п., повинен фактично являти собою переважно комплектне шасі моторних транспортних засобів або вантажний автомобіль у тому розумінні, що він містить принаймні такі механічні агрегати: двигун, коробку передач і пристрої керування переключенням передач, рульові та гальмові пристрої.

З іншого боку, самохідні машини (наприклад, крани, екскаватори), у яких один або кілька елементів управління переміщенням самохідної машини, розташовані в кабіні робочої машини, яка змонтована на колісному чи гусеничному шасі, незалежно від того, чи може ця машина пересуватись по дорозі своїм ходом чи ні, включаються, наприклад, до товарної позиції 8426, 8429 або 8430.

При цьому, до цієї товарної позиції не включаються самохідні колісні транспортні засоби, в яких шасі та робоче обладнання спеціально підігнані один до одного та утворюють єдиний механічний агрегат (наприклад, самохідні автогрейдери). У цьому випадку устаткування не просто встановлено на шасі моторного транспортного засобу, а повністю інтегроване з ним; шасі не може використовуватися для інших цілей і може мати ті основні властивості автомобіля, що зазначені вище.

З наведеного слідує, що у разі, якщо устаткування (кран) повністю інтегроване з транспортним засобом, а шасі не може використовуватися для інших цілей, хоча і може мати основні властивості автомобіля (двигун, коробку передач і пристрої керування переключенням передач, рульові та гальмові пристрої) такий самохідний колісний транспортний засіб не включається до категорії 8705.

Як передбачено п. 5 розділу ІІІ Порядку № 650, у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до п. 9 розділу III такого Порядку якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі:

виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації;

виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

Відповідно до п. 11 розділу III Порядку №650 у разі виникнення складного випадку класифікації товару ПМО або митним постом готується запит до ВМП у паперовому або електронному вигляді.

Запит має бути обґрунтований і містити такі відомості: причина подання запиту до ВМП, позиція ПМО чи митного поста з відповідного питання класифікації товару та пропозиції щодо запропонованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Отже, законодавством передбачено залучення експертної установи у разі виявлення складного випадку класифікації товару.

Разом з цим, відповідачем не вживалось жодних дій на виконання вимог Порядку № 650, а саме, виявивши складний випадок класифікації товару, митний орган не підготував та не направив запит до Відділу митних платежів.

Колегією суддів встановлено, що позивач разом з апеляційної скаргою надав до суду апеляційної інстанції висновок експертів № 2343/2344 за результатами проведеної автотоварознавчої та економічної експертизи по заяві №1/987 від 22.12.2021 заступника директора ТОВ «БК «КВП» Селецького Р.А., який не був долучений до матеріалів справи судом першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі (п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України), згідно якого суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4 ст. 9 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 24.12.2021 подано до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки для повного та всебічного з`ясування обставин справи необхідно призначити експертизу. Повідомив, що скориставшись своїми процесуальними правами, звернувся до Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» із заявою про проведення судової комплексної авто-товарознавчої та економічної експертизи. До вказаного клопотання долучено документи на підтвердження замовлення комплексної експертизи (копія заяви ТОВ «БК «КВП» за вих. № 1/987 від 22.12.2021, копія рахунку № 2459 від 22.12.2021, копія платіжного доручення № 626 від 23.12.2021).

Однак, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року зазначене клопотання позивача залишено без задоволення, а в мотивувальній частині ухвали вказано, що позивач не позбавлений права, передбаченого ч. 1 ст. 104 КАС України, подати до суду висновок експерта ( в даному випадку отриманий за результатами розгляду заяви ТОВ «БК «КВП» за вих. № 1/987 від 22.12.2021 про призначення комплексної автотоварознавчої та економічної експертизи).

Колегія суддів зазначає, що 07.02.2022 судом першої інстанції було ухвалено рішення за відсутності висновку, складеного за результатами проведеної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Враховуючи, що лише 21.02.2022, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, позивачем було отримано висновок комплексної автотоварознавчої та економічної експертизи №1/987 від 22.12.2021, колегія суддів вважає, що наведена обставина свідчить про об`єктивну неможливість подання його до суду першої інстанції та необхідність дослідження вказаного доказу в суді апеляційної інстанції.

Водночас, відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Згідно зі ст. 108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

При цьому, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Дослідивши висновок комплексної судової автотоварознавчої та економічної експертизи №1/987 від 22.12.2021, колегія суддів зазначає, що на розгляд експерта були поставлені два запитання : якому типу (коду) відповідає КТЗ «КМК4070» реєстраційний номер 32124 ВІ, згідно з УКТЗЕД; з урахуванням відповіді на перше питання, чи підтверджується документально та нормативно висновки акту документальної невиїзної перевірки №002/21/7.23-19/8 від 05.10.2021 щодо нарахування податків і зборів.

При цьому, саме в межах проведення автотоварознавчої експертизи (відповідь на перше запитання) були встановлені обставини, що мають значення для справи, а саме окреслено основні технічні характеристики крану «КМК 4070», що є визначальним під час вирішення спірного питання щодо віднесення товару до відповідної позиції УКТЗЕД 8705 або 8426.

Колегія суддів не вбачає прийнятним висновок в частині відповіді експерта-економіста на друге запитання, оскільки воно не є вирішальним в даній справі, не входить до предмета доказування та з урахуванням відповіді на перше питання є цілком логічним та не потребує спеціальних знань.

Разом з цим, висновок в частині автотоварознавчої експертизи відповідає вимогам, визначеним статтею 101 КАС України, є належним та допустимим доказом щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до висновку комплексної судової автотоварознавчої та економічної експертизи №1/987 від 22.12.2021, складеного судовим експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність згідно з вимогами статті 384 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок, на кранах на спеціальному шасі, яким являється досліджуваний кран «КМК 4070», спеціалізоване шасі розроблене та виконане єдиним підйомно-опускним механічним пристроєм з платформою кранової установки і несе висувні опори, а отже кран «КМК 4070» не підпадає під товарну позицію 8705. З технічної точки зору характеристики самохідного крану «КМК 4070» відносяться до коду 8426 41 00 00 - «інші машини та механізми на колісному ходу» відповідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, визначальним для класифікації спірного крану в товарній групі 8705 УКТЗЕД є не те, що транспортний засіб являє собою комплектне шасі моторного транспортного засобу, який містить двигун, коробку передач і пристрої керування переключенням передач, рульові та гальмові пристрої, а те, що в даному крані спеціалізоване шасі розроблено та виконано єдиним підйомно-опускним механічним пристроєм з платформою кранової установки і несе висувні опори, що утворюють єдиний механічний агрегат та елементи управління переміщенням самохідної машини розміщені в кабіні робочої машини, яка змонтована на колісному чи гусеничному шасі.

З наведеного слідує, оскільки шасі та робоче обладнання крану «КМК 4070» утворюють єдиний механічний агрегат через те, що устаткування не просто встановлено на шасі моторного транспортного засобу, а повністю інтегровано з ним, а сам кран можна переміщати з вантажем з кабіни кранівника на надбудові, оскільки в кабіні крана розташований пристрій управління та контролю для режиму водіння, що в сукупності дає підстави стверджувати про можливість віднесення спірного товару до категорії 8426.

Також, з дослідженого колегією суддів висновку експерта встановлено, що кран на фото № 4 у додатку № 1 фототаблиця №1 відповідає схемі (ілюстрації №6) гідравлічного самохідного крану на спеціальному шасі автомобільного типу, що міститься на сторінці 14 висновку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спірний кран має ознаки моторного транспортного засобу та охоплюється товарною позицією 8705.

Враховуючи вищевикладене, висновки акту, за якими встановлено порушення ТОВ «БК «КВП» вимог п. 1 ст. 69, п. 2 ч. 3 ст. 75 МК України та п. 190.1 ст. 190 ПК України, зроблені без залучення експертної установи чи звернення до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені в ході апеляційного перегляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 23.10.2021 №3 та №3 діяв необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин у справі, нерозсудливо, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання їх протиправними та скасування, що в свою чергу зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на вищенаведене, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 по справі № 440/15243/21 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ТОВ «БК «КВП».

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.7 ст.139 КАС України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з платіжним дорученням № 3546 від 09.11.2021 АТ «Полтава-банк» позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн та згідно з платіжним дорученням № 1462 від 24.05.2022 АТ «Полтава-банк» на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2022 про залишення апеляційної скарги без руху позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги по справі № 440/15243/21 в розмірі 7109,79 грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог в повному обсязі, відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь ТОВ «БК «КВП» за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 9379,79 грн.

Щодо розподілу витрат, пов`язаних з проведенням комплексної автотоварознавчої та економічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Приписи ч. ч. 3, 5-8 ст. 137 КАС України визначають, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, скориставшись правом передбаченим ст. 104 КАС України, звернувся із заявою від 22.12.2021 вих. №1/987 до Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» про проведення судової комплексної авто-товарознавчої та економічної експертизи.

На розгляд експерта було поставлено два запитання, одне підлягало вирішенню в межах автотоварознавчої експертизи, а інше в рамках проведення економічної експертизи.

Водночас, колегія суддів під час апеляційного перегляду справи дійшла висновку, що проведення економічної експертизи не було необхідним для вирішення спірних правовідносин, а питання, що вирішувалось під час її проведення не входять до предмету доказування в даній справі, отже висновки експерта-економіста не є належним доказом по справі та не приймаються судом апеляційної інстанції.

Крім того, відповіді на друге запитання не є вирішальним в даній справі та з урахуванням висновку експерта-автотоварознавця є цілком логічним та не потребують спеціальних знань.

З матеріалів справи вбачається, що Полтавське відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» виписало позивачу рахунок № 2459 від 22.12.2021 на суму 95140,58 грн за експертне дослідження №2343/2344(02) у відношенні ТОВ «БК «КВП», згідно з яким позивач здійснив оплату, що підтверджується копією платіжного доручення № 626 від 23.12.2021 на суму 95140,58 грн.

Також, в якості доказу понесених витрат на проведення судової експертизи до матеріалів справи надано акт попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта №2343-2344 від 22.12.2021 та акт здачі-приймання висновку експерта № 2343-2344 від 21.02.2022 за результатами проведення судово-економічної експертизи по даній справі.

Так, відповідно до акту здачі-приймання висновку експерта № 2343-2344 від 21.02.2022 кількість годин, витрачених на проведення експертизи (дослідження) вивчення матеріалів 462. Загальна вартість 95140,58 грн (462 (години)*171,61 (експертогодини) + 15856,76 (ПДВ 20%)).

Варто зазначити, що клопотання про зменшення витрат на проведення експертизи відповідачем не заявлено ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, доказів неспівмірності таких витрат відповідачем не надано.

Враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесені судові витрати на проведення експертизи, однак необхідним для вирішення цієї справи було проведення лише автотоварознавчої експертизи (вирішення одного питання з двох, що були заявлені експерту), колегія суддів дійшла висновку, що стягненню з відповідача підлягає половина заявленої позивачем суми, а саме 47570,29 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 по справі № 440/15243/21 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" до Полтавської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Полтавської митниці Держмитслужби від 23.10.2021 № 3, яким збільшено для позивача суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 43132,08 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 10533,02 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Полтавської митниці Держмитслужби від 23.10.2021 №3, яким збільшено для позивача суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 210660,40 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 52665,10 грн.

Стягнути з Полтавської митниці (вул. Анатолія Кукоби, буд. 28, м. Полтава, 36022, 5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» (38762, Полтавська обл., Полтавський район, с. Терешки, вул. Шевченка, 18, ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 9379 (дев`ять тисяч триста сімдесят дев`ять) грн. 79 коп.

Стягнути з Полтавської митниці (вул. Анатолія Кукоби, буд. 28, м. Полтава, 36022, 5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» (38762, Полтавська обл., Полтавський район, с. Терешки, вул. Шевченка, 18, ) судові витрати за проведення експертизи у розмірі 47570 (сорок сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 29 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій