Справа № 380/12797/22
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.06.2022 року про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 16 травня 2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому АДРЕСА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового утримання працюючого судді, починаючи з 16 серпня 2016 року, замість 84%, дорахувавши та виплативши по 6% щомісячно по березень 2021 року включно, а починаючи з квітня 2021 року нараховувати та виплачувати 66% від грошового утримання працюючого судді.

Позовні вимоги мотивовані наступним: позивач 26.07.2015 року звільнений з посади судді Жидачівського районного суду Львівської області у зв`язку з виходом у відставку (по досягненню 65-ти річного віку). Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.04.2016 року у справі № 443/2023/15-а визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки грошового утримання судді Жидачівського районного суду Львівської області з 13 серпня 2015 року, з наступного дня після виключення зі штату Жидачівського районного суду Львівської області у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку. Постанова набрала законної сили 13.07.2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначенням та перерахунку пенсій № 14 (Жидачівський район) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському університеті ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 Управління застосування пенсійного законодавства здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 року № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року.

Позивач вказує, що відповідач не здійснив перерахунку довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи на посаді судді половину строку навчання та календарного періоду проходження строкової військової служби відповідно до розрахунків Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 № 02/159/2016 починаючи з 16 серпня 2016 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 у справі № 1.380.2019.005633. З 16.08.2016 до квітня 2021 року він отримував 84% від грошового утримання працюючого судді, вважає, що відповідач повинен здійснити перерахунок його грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання працюючого судді починаючи з 16 серпня 2016 року.

Позивач повідомляє, що з квітня 2021 року йому нараховується та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54% від заробітку працюючого судді. Позивач стверджує, що ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язане було зарахувати до стажу роботи судді два роки роботи в адвокатурі, які давали право обиратися суддею, оскільки до обрання його суддею у лютому 1993 року він працював адвокатом у Вінницькій обласній колегії адвокатів, завідуючим юридичною консультацією Іллінецького району з 08.02.1980 до 08.05.1991, тобто 11 років та адвокатом Львівської колегії адвокатів з 20.05.1991 до 03.02.1993 та виплачувати йому довічне грошове утримання у розмірі 66% від грошового утримання працюючого судді.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що стаж роботи позивача, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці становить 22 роки 6 місяців 11 днів. Довічне грошове утримання судді у відставці призначено позивачу за рішенням Стрийського міськрайонного суду від 27.04.2016 у справі № 443/2023/15-а у розмірі 84 відсотки грошового утримання судді у відставці. Жодних підстав для здійснення перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків не було.

Відповідач повідомляє, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 проведено перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ з 19.02.2020 у розмірі 54% розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 422 з врахуванням фактично виплачених сум. Перерахунок проведено з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 повних роки та суддівської винагороди з 01.02.2020 по 29.02.2020 у розмірі 94590,00 грн. В результаті проведеного перерахунку обчислений розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 становить 51078,60 грн. (54% від 94590,00 грн).

У 2021 році позивач звернувся до суду з позовною заявою (справа № 380/486/21) про зобов`язання відповідача здійснювати ОСОБА_1 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітку працюючого судді відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року з зарахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби, починаючи виплату з 16 серпня 2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 380/486/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % без зарахування до загального стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби, починаючи виплату з 16 серпня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснювати виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітку працюючого судді відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.005633 з зарахуванням до загального стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби, починаючи виплату з 16 серпня 2016 року.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі № 380/486/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в справі № 380/486/21 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відповідач звертає увагу, що вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового утримання працюючого судді починаючи з 16.08.2016 року вже розглядалась в суді. В задоволенні позову було відмовлено. Тому вважає, що така вимога задоволенню не підлягає.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши заяви по суті справи та письмові докази суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і одержує щомісячне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

09.12.2015 позивач звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом (справа № 443/2023/15-а) до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області, просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови здійснити нарахування та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки суддівської винагороди працюючого судді починаючи з 9 лютого 2015 року, з часу закінчення повноважень судді.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.04.2016 у справі № 443/2023/15-а (провадження № 2-а/456/34/2016) позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки грошового утримання судді Жидачівського районного суду Львівської області з 13 серпня 2015 року, з наступного дня після виключення зі штату Жидачівського районного суду Львівської області у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку.

При прийнятті рішення суд врахував, що стаж судді позивача ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 22 роки, 6 місяців і 9 днів.

На виконання зазначеної постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.04.2016 у справі № 443/2023/15-а позивачу було призначено та виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки грошового утримання судді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначенням та перерахунку пенсій № 14 (Жидачівський район) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському університеті ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 Управління застосування пенсійного законодавства здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 року № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року.

Суд при вирішенні цієї справи встановив, що навчання позивача на денній формі юридичного факультету Львівського університету в період з 24.07.1974 року по 26.06.1979 роки становить 02 роки 05 місяців 17 днів. Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2016 № 02/159/2016, період служби в Збройних силах Радянської армії позивача становить 17.11.1970 10.11.1972. Відповідач не зарахував до стажу роботи судді, що дає право позивачу на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому навчальному закладі відповідач протиправно звузив обсяг прав позивача, гарантованих йому Конституцією України

Відповідно до довідки-розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2016 № 02.02/159/16, виданої Жидачівським районним судом Львівської області, стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді становить 26 років 11 місяців 20 днів. До стажу роботи включено половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"; далі - Закон № 2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

З врахуванням стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного у довідці-розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2016 № 02.02/159/16, виданої Жидачівським районним судом Львівської області, та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633, позивач набув право з 16.08.2016 (виходячи з меж заявлених позовних вимог) на виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового утримання працюючого судді.

Разом з тим, 2 червня 2016 року прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Таким чином, з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі № 380/7807/20 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №14 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.08.2020 №4 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, згідно із заявою від 18.08.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 №422, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (з врахування ухвали про виправлення описки у судовому рішенні).

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 проведено перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ з 19.02.2020 у розмірі 54% розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 422 з врахуванням фактично виплачених сум.

До стажу роботи судді ОСОБА_1 зараховано періоди роботи на посаді судді Жидачівського районного народного суду Львівської області з 03.02.1993 по 25.10.2006 (13 років 08 місяців 23 дні), судді, заступника голови Жидачівського районного суду Львівської області з 26.10.2006 до 10.04.2014 (07 років 05 місяців 15 днів); судді Жидачівського районного суду Львівської області з 11.04.2014 до 12.08.2015 року (01 рік 04 місяці 02 дні).

Перерахунок проведено з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 повних роки та суддівської винагороди з 01.02.2020 по 29.02.2020 у розмірі 94590,00 грн.

Суд враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначенням та перерахунку пенсій № 14 (Жидачівський район) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському університеті ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 Управління застосування пенсійного законодавства здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 року № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року.

Відповідач не врахував зазначене рішення суду при визначенні ОСОБА_1 розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді при здійсненні її перерахунку з 19.02.2020.

Натомість спір щодо зарахування позивачу до стажу роботи судді, що дає право позивачу на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та календарного періоду проходження строкової військової служби вирішено при розгляді справи № 1.380.2019.005633.

Оцінюючи доводи позивача про наявність правових підстав для зарахування до стажу роботи судді, що дає право позивачу на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді суд враховує наступне.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII у первісній редакції 2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховувалась лише робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту:

"До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Отже, з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018, законодавець встановив нові правила обчислення стажу роботи на посаді судді, згідно з якими до суддівського стажу також зараховується період роботи у сфері права, вимога щодо якого була необхідною для призначення (обрання) особи на посаду судді вперше в силу вимог закону, який діяв на момент такого призначення (обрання).

02.02.1993 позивач вперше обраний на посаду судді Жидачівського районного народного суду Львівської області.

На той час вимоги до особи при обранні на посаду судді вперше визначалися Законом СРСР від 04.08.1989 № 328-I "Про статус суддів в СРСР" (далі - Закон № 328-I), діяли з 01.12.1989 до 10.02.1993 при обранні суддів на посаду вперше.

Статтею 8 Закону № 328-I встановлювалось, що народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Відтак, право на зарахування стажу роботи за юридичною спеціальністю два роки мають судді, яких було обрано на посаду суддів вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 328-I на день їх обрання.

Системний аналіз статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом №2447-VIII, яким унесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/537/19.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 (провадження № 11-882заі19). Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону №1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Частина 2 статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

До призначення на посаду судді вперше ОСОБА_1 працював адвокатом у Вінницькій обласній колегії адвокатів, завідуючим юридичною консультацією Іллінецького району з 08.02.1980 до 08.05.1991, адвокатом Львівської колегії адвокатів з 20.05.1991 до 03.02.1993.

Отже, позивач має право на зарахування двох років з вищезазначеного періоду роботи (професійної діяльності), до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 за №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 за №18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Пунктом 6.1 Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998 передбаченого, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість.

Пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12 від 17.11.2010 Комітету Міністрів Ради Європи передбачено, що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

На підставі вказаного та згідно матеріалів справи, пояснень сторін, зазначених у заявах по суті справи, зокрема довідки-розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2016 № 02.02/159/16, виданої Жидачівським районним судом Львівської області, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633 ОСОБА_1 має право на зарахування наступних періодів роботи, який дає право на встановлення щомісячного (довічного) грошового утримання судді: навчання позивача на денній формі юридичного факультету Львівського університету з 24.07.1974 року по 26.06.1979 роки (зарах Ѕ) - 02 роки 05 місяців 17 днів; період служби в Збройних силах Радянської армії позивача становить 17.11.1970 10.11.1972 01 рік 11 місяців 23 дні; період роботи на посаді судді Жидачівського районного народного суду Львівської області з 03.02.1993 по 25.10.2006 (13 років 08 місяців 23 дні); судді, заступника голови Жидачівського районного суду Львівської області з 26.10.2006 до 10.04.2014 (07 років 05 місяців 15 днів); судді Жидачівського районного суду Львівської області з 11.04.2014 до 12.08.2015 року (01 рік 04 місяці 02 дні), що загалом складає 26р.11м.20 дн., а також двох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (періоду роботи адвокатом у Вінницькій обласній колегії адвокатів, завідуючим юридичною консультацією Іллінецького району, адвокатом Львівської колегії адвокатів).

Отже, стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 28р. 11м.20дн.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З врахуванням наявного у позивача стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання, ОСОБА_1 з 19.02.2020 має право на отримання довічного грошового утримання у розмірі 66% заробітку діючого на відповідній посаді судді. У зв`язку з наведеним, дії відповідача щодо визначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% заробітку діючого судді з 19.02.2020 є неправомірними.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позивач при поданні позову судовий збір не сплачував та не подав доказів понесення інших судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладену у листі від 18.06.2022 у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 16.08.2016 до 18.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 66 % грошового утримання працюючого судді обчисленого відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.