Справа № 420/19210/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
11 січня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 та зобов`язати відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області відповідні довідки.
Ухвалою судді від 02.01.2023 позов залишений без руху через невідповідність вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України.
Так, згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У вищевказаній ухвалі суддею зазначено, що в порушення вимог вищезазначеної статті позивачем до позову не додано документу про сплату судового збору в розмірі 2977,20 грн (3 х 992,40 грн).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Розмір судового збору за одну вимогу немайнового характеру становить 992,40 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року).
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, суд враховує, що вимога про визнання протиправними дій як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування рішень) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Позивачем оскаржуються дії/рішення (відмови) відповідача щодо ненадання трьох довідок та заявлено три похідні позовні вимоги щодо зобов`язання даного відповідача вчинити певні дії (спосіб захисту порушених прав), що є трьома вимогами немайнового характеру.
Таким чином, позов в сукупності містить три вимоги немайнового характеру, за що підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2977,20 грн.
Натомість, в адміністративному позові зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Однак відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Відтак, позивач помилково послався на вказаний пункт для застосування пільги щодо сплати судового збору.
Натомість, згідно з п. 9 ч. 1 цієї ж статті визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Однак, до адміністративного позову долучено довідку до акту огляду медико-соціального експертною комісією серії 10 АВВ № 722542, згідно з якою позивач встановлено третю групу інвалідності (захворювання пов`язано з проходженням військової служби).
Таким чином, встановлена п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільга щодо сплати судового збору на позивача не поширюється, і позивачу належить сплатити судовий збір за даним позовом в розмірі 2977,20 грн.
Позивачу запропоновано усунути недоліки протягом 5 днів з дня отримання ухвали судді.
На виконання вищезазначеної ухвали позивачем 06.01.2023 до суду надано заяву із додатком квитанцією про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн.
При цьому в заяві зазначено, що позивач пред`являє одну позовну вимогу до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо визнання протиправної бездіяльності щодо непроведення перерахунку розміру грошового забезпечення позивачу з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.20, 01.01.21, 01.01.22. Вказана вимога стосується відповідача та носить системний характер, починаючи з 01.01.20.
При цьому позивач посилається на постанову ВСУ від 14.03.2017 № 21-3944а16, яка не є релевантною до пред`явленого позову, адже в даній постанові судова колегія дійшла висновку про те, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про поновлення на посаді, а також про те, що вимога про визнання протиправними дій, акта чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права як наслідків протиправності таких актів / дій / бездіяльності є однією вимогою.
В даному ж випадку, позивачем пред`явлено три вимоги немайнового характеру, за умови задоволення яких відповідачеві належатиме обов`язок вчинити три окремі дії зі створення трьох довідок, які в свою чергу, ґрунтуватимуться на законодавстві трьох різних бюджетних років. Синтаксичне поєднання (об`єднання) таких вимог не перетворює зміст та суть трьох позовних вимог на одну. При цьому суддею в ухвалі від 02.01.2023 роз`яснено позивачеві, що ним оскаржуються дії/рішення (відмови) відповідача щодо ненадання трьох довідок та заявлено три похідні (!) позовні вимоги щодо зобов`язання даного відповідача вчинити певні дії (спосіб захисту порушених прав), що є трьома (!) вимогами немайнового характеру.
Таким чином, вимоги ухвали суду станом на 11.01.2023 позивачем не виконано. Натомість позивач висловив свою незгоду із правовою позицією суду, пославшись на ВСУ від 14.03.2017 № 21-3944а16, що визнано судом безпідставним, адже підхід щодо похідних вимог судом навпаки застосовано. Також суд критично оцінює доводи позивача щодо його системного аналізу вказаного судового рішення, в результаті чого він дійшов висновку про те, ним пред`явлено одну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Приймаючи до уваги те, що до теперішнього часу позивачем недоліки не усунено, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернути позивачу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КАС України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк