Справа № 300/8687/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2023 р. справа № 300/8687/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем безпідставно не здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Зазначає, що вислуга років позивача на час звільнення склала понад 10 років, що є підставою для виплати допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 28.03.2022 зупинено провадження в даній адміністративній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
12.01.2023 судом поновлено провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що календарна вислуга років позивача становить менше 10 років, тому позивач немає права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки така виплачується за наявності 10 років і більше календарної вислуги.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.10.2018 №68 о/с ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з закінченням строку контракту.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2018 №265 старшину ОСОБА_1 старшого інструктора (з водіння) групи спеціального призначення (кінологічної) окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.
Вислуга років позивача станом на 13.10.2018 склала: у календарному обчисленні - 8 років, у пільговому обчисленні 10 років 5 місяців 15 днів.
02.09.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, згідно якого просив провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
За результатом розгляду заяви позивача, відповідач відповіддю від 14.09.2021 №50/33-1926 повідомив, що за реквізитами наказів та вихідними даними первинних документів, наданих за запитом позивача, віднайти оригінали документів, які засвідчують вказані позивачем обставини або наявну заборгованість віднайти не вдалось. Зазначено, що первинні документи з 2013 до 2017 року здано до архіву.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із статтями 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Як встановлено, вислуга років позивача станом на 13.10.2018 склала: у календарному обчисленні - 8 років, у пільговому обчисленні 10 років 5 місяців 15 днів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на час звільнення вислуга склала понад 10 років, що є підставою для виплати допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Натомість відповідач вважає, що в Законі чітко прописано, що вказана допомога виплачується в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, при цьому у вказаній нормі не міститься посилання на загальну вислугу, яка включає календарний і пільговий періоди. Тому, на думку відповідача, календарна вислуга позивача становить 8 років, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Суд вважає такі обґрунтування відповідача хибними, оскільки поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".
Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.04.2018 у справі №806/2104/17.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд встановив, що позивача звільнено з військової служби на підставі підпункту "а" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Із доказів наявних у матеріалах справи судом встановлено, що на момент звільнення позивача його календарна вислуга становить 8 років та в пільговому обчисленні 10 років 5 місяців 15 днів.
Таким чином загальна вислуга позивача на час звільнення становила 10 років 5 місяців 15 днів, а відтак, відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки така виплачується за наявності 10 років календарної вислуги.
Враховуючи встановлені судом обставини, є протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.