Справа № 640/27575/20
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі також - відповідач, Головне управління ДПС у м. Києві), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 №, прийняте на підставі акту про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 09.12.2019 №104/26-15-33-15-26/ НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення рішення, як такого, що прийняте на підставі хибного висновку податкового органу щодо порушення позивачем вимог пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Позивачем зауважено, що ним самостійно були виявлені помилки, здійснені при обчисленні сум податку, які відображені у податковій звітності з єдиного податку, у зв`язку з чим до контролюючого органу 06.03.2020 подано уточнюючі податкові декларації. Позивач зазначає, що вказані уточнюючі розрахунки прийняті відповідачем. У подальшому, у листі від 13.10.2020 відповідач також підтвердив те, що сума доходу позивача за звітній період три квартали 2019 року складає 1 249 780,48 грн. Зазначене, на думку позивача, свідчить про протиправність донарахування податковим органом податкового зобов`язання з єдиного податку у зв`язку з поданням платником податкової декларації, яка містила завищені дані щодо суми отриманого позивачем доходу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, про задоволення позову.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити рішення суду без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2016 зареєстрований як платник єдиного податку 3 групи.

18.10.2019 позивачем була подана податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за три квартали 2019 року №30189387, відповідно до якої позивачем було задекларовано загальну суму доходу за звітній (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5 %, у розмірі 5 420 780,48 грн. Сума податку за ставкою 5% склала 271 039,02 грн.

Головним управління ДПС у м. Києві на підставі пункту 299.10 статті 299 ПК України проведена камеральна перевірка щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складено акт перевірки від 09.12.2019 №104/26-15-33-15-26/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено, що позивачем при заповненні податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за три квартали 2019 року від 18.10.2019 №30189387 порушено вимоги:

підпункту 2 пункту 293.3 статті 293 ПК України, відповідно до якого відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється в розмірі 5% доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку;

підпункту 1 пункту 293.4 статті 293 ПК України, відповідно до якого відсоткова ставка єдиного податку для платників першої-третьої групи встановлюється в розмірі 15% до суми перевищення обсягу доходу, визначеного в підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України, що призвело до заниження суми податкових зобов`язань з єдиного податку.

На підставі акту перевірки від 09.12.2019 №104/26-15-33-15-26/ НОМЕР_1 Головним управління ДПС у м. Києві прийняте податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму основного зобов`язання 42 078, 05 грн. та 10 519, 51 грн штрафних (фінансових) санкцій.

06.03.2020 позивачем поданий уточнюючий розрахунок №14082716 до податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три квартали 2019 року, згідно з яким загальну суму доходу за звітній (податковий) період , що оподатковується за ставкою 5 %, визначено у розмірі 1 249 780,48 грн.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 11.09.2020 №277356/06 податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 № залишено без змін; скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

Вказуючи на протиправність податкового повідомлення-рішення від 30.01.2020 №, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, як такого, що прийнято за наявності факту заниження позивачем самостійного визначеного податкового зобов`язання з єдиного податку, у зв`язку із незастосуванням 15% ставки єдиного податку для платників третьої групи, що має застосовуватися до суми перевищення обсягу доходу, визначеного в підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України. Судом зазначено, що уточнюючі розрахунки щодо суми грошового доходу позивачем подано лише 06.03.2020, тобто після прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 30.01.2020.

Апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 мотивована помилковим застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивачем наголошено, що на момент самостійного виявлення помилок у поданих деклараціях він не був обізнаний із проведенням камеральної перевірки та прийнятим на підставі неї податковим повідомленням-рішенням. Зазначив, що про здійснення заходу податкового контролю він дізнався лише 16.06.2020, у зв`язку з відображенням в обліковій картці платника грошового зобов`язання з єдиного податку у розмірі 42 078,05 грн. та штрафних санкцій у розмірі 10519,51 грн. Вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 № прийняте відповідачем за відсутності факту заниження податкового зобов`язання з єдиного податку.

Колегія суддів, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Згідно з пунктом 293.3 статті 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Пунктом 293.4 ПК України передбачено, що ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, зазначене тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Статтею 50 ПК України регламентовано особливості внесення змін до податкової звітності.

Так, відповідно до пункту 50.1 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період (пункт 50.3 статті 50 ПК України).

Досліджуючи можливість подання платником податку уточнюючих розрахунків після проведення перевірки, Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2019 року (справа №815/4013/14), від 24 лютого 2020 року (справа №440/4443/18), від 4 листопада 2020 року (справа №640/330/19) дійшов такого висновку: платник податків може скористатись правом подання уточнюючого розрахунку у період після проведення перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, а контролюючий орган, приймаючи у такому випадку відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки, повинен своєю чергою встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Предметом переданого на вирішення суду спору є правомірність податкового повідомлення-рішення , яким податковим органом донараховано платнику єдиного податку - фізичній особі-підприємцю, податкового зобов`язання з єдиного внеску у зв`язку з невірним застосуванням платником відсоткової ставки до суми перевищення обсягу доходу, встановленого для третьої групи платників єдиного внеску (5000000 гривень).

При цьому основним доводом позивача щодо протиправності зазначеного податкового повідомлення-рішення є самостійне виявлення платником єдиного внеску помилки у даних щодо обсягу отриманого доходу та її виправлення шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Погоджуючись із позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2020 № з мотивів подання позивачем уточнюючого розрахунку від 06.03.2020, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що відповідний уточнюючий розрахунок позивачем подано після прийняття контролюючим органом рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

При цьому, колегія суддів зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності факту отримання позивачем акту перевірки як підстави для висновку про передчасність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Так, податковим органом на підтвердження факту направлення акту перевірки від 09.12.2019 № 104/26-15-33-15-26/ на адресу позивача до відзиву на позовну заяву додано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №150 та лицьової сторони поштового конверта, надісланих 10.12.2019 на адресу місцезнаходження позивача та повернутих 15.01.2020 у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За наведеного правового регулювання акт-перевірки від 09.12.2019 № 104/26-15-33-15-26/ вважається належним врученим позивачеві.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що за змістом статті 47 ПК України позивач як фізична особа-підприємець - платник податків є особою, відповідальною за достовірність інформації, зазначеної у податковій звітності.

Положеннями ПК України платнику податків надано можливість виправити самостійно виявлені помилки у поданій податковій звітності, у тому числі, після проведення камеральної перевірки.

У той же час самостійна зміна платником податків показників податкової звітності після прийняття податковим органом рішення про донарахування сум податку на підставі даних, зазначених платником податків у податковій декларації, не є підставою для скасування такого рішення.

Так, в силу вимог пункту 50.3 статті 50 ПК України подання платником податків уточнюючого розрахунку до податкової декларації за період, що перевірявся є підставою для проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Аналогічні положення містяться в статті 78 ПК України, відповідно до підпункту 78.1.3 пункту 78.1 якої подання платником податків контролюючому органу уточнюючого розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом, є підставою для проведення документальної позапланової перевірки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у межах переданого на вирішення суду спору вимога про зобов`язання відповідача провести відповідну перевірку позивачем не заявлялась. Посилання позивача на бездіяльність податкового органу з непроведення перевірки не є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що у спірних правовідносин подання платником податків уточнюючого розрахунку мало місце після прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за результатами проведеної камеральної перевірки, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року у справі №640/27575/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення та може бути оскаржена, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко