Справа № 260/180/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2023 року м. Ужгород№ 260/180/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України виготовлено вступну та резолютивну частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 16 січня 2023 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії УСБУ в Закарпатській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням з військової служби, належного остаточного грошового розрахунку не в повному обсязі;

- зобов`язати УСБУ в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 :

- одноразову грошову допомогу при звільненні військовослужбовця у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби (вислуги), що на день звільнення становить 21 повний календарний рік;

- грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки (14 календарних днів на рік), як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки;

- місячного грошового забезпечення у період з 08.11.2021р. по 10.11.2021р.;

- зобов`язати УСБУ в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату середнього грошового забезпечення відповідно за час затримки повного остаточного грошового розрахунку при звільненні з військової служби.

Позовна заява мотивована тим, що з 10 листопада 2021 року згідно з наказом УСБУ в Закарпатській області від 04.11.2021р. позивач, перебуваючи у розпорядженні начальника Управління за посадою головного спеціаліста, виключений зі списків особового складу на підставі наказу УСБ України від 08.10.2021р. №1310-ОС/дск про звільнення з військової служби за пп.«а» п.61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у зв`язку із закінченням строку контракту) та підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас Служби безпеки України.

При звільненні з військової служби 10 листопада 2021 року позивачу були нараховані та виплачені грошові виплати не в повному обсязі, зокрема, наступні належні грошові виплати:

а) одноразова грошова виплата при звільненні військовослужбовця у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби (вислуги), що на день звільнення становить 21 повний календарний рік;

б) грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки (14 календарних днів на рік) як учасник бойових дій за 2016-2021 роки;

в) місячне грошове забезпечення у період з 08.11.2021р. по 10.11.2021р.

У зв`язку з цим, 11.11.2021 року позивач звернувся встановленим порядком до УСБУ в Закарпатській області з проханням здійснити відповідний перерахунок належних грошових виплат у повному обсязі.

Листом від 08.12.2021р. за №58/21/П-356/4456/25 Управлінням відмовлено у перерахунку та повідомлено, що у зв`язку із завершенням визначеного шестимісячного терміну виплати грошового забезпечення під час перебування у зарахованому розпорядженні, відповідні нарахування належних грошових виплат при звільненні з військової служби здійснено не від повного місячного грошового забезпечення згідно з нормативно-правовими актами СБУ, а саме, відповідно до п.2 глави 1 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України від 10.04.2018р. №515/дск.

Позивач вважає, що висновки Управління з даного питання є необґрунтованими та хибними, оскільки твердження ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні відносини при певних обставинах.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог та вважає такі безпідставними. Зокрема зазначає, що позивач помилково ототожнює строк, про який йдеться у п.2 глави 1 розділу IV Інструкції №515 (шість місяців з дня зарахування в розпорядження) зі «строком перебування військовослужбовців у розпорядженні, який може бути продовжено на період відпустки та/або лікарняного».

Норми Інструкції №515 жодним чином не передбачають можливості та підстав для продовження календарного безперервного шестимісячного строку, про який йдеться у пункті 2 глави 1 розділу IV цієї Інструкції.

Натомість норми Інструкції №515 чітко та безальтернативно визначають факт закінчення (перебігу) такого шестимісячного строку як підставу для припинення виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні (продовжує перебувати у розпорядженні після перебігу шестимісячного строку з дня зарахування у розпорядження).

Крім того, представник відповідача зазначив, що при звільненні з військової служби позивачу було доведено під розпис, що на дату виключення зі списків особового складу 10.11.2021р. його календарна вислуга складає 20 років 09 місяців 08 днів, згідно здійсненого кадровим підрозділом Управління розрахунку за матеріалами особової справи.

Відповідно, нарахування суми відповідних виплат позивачу при звільненні з військової служби здійснено відповідачем із урахуванням наявності у ОСОБА_1 двадцяти повних років календарної вислуги.

Представник відповідача вважає, що дії відповідача у даному випадку є законними, розрахунок ОСОБА_1 при звільненні з військової служби здійснено відповідно до вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів СБУ, у відповідному розмірі та у встановлені строки.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та Службою безпеки України укладено Контракт №54 про проходження військової служби у Службі безпеки України, терміном дії на один рік, тобто до 10.11.2021 року.

Військову службу офіцер ОСОБА_1 на дату укладення вище вказаного контракту проходив в Управлінні СБ України в Закарпатській області.

06 травня 2021 року у м. Ужгороді ОСОБА_1 затримано слідчим ДБР у кримінальному провадженні №0000015 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

07 травня 2021 року позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Того ж дня, 07 травня 2021 року наказом начальника Управління СБ України в Закарпатській області №74- ОС/дск від 07.05.2021 року, у зв`язку з повідомленням слідчим Територіального управління ДБР про факт повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_1 з 07.05.2021 зараховано у розпорядження начальника Управління за пп "в" п.48 (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом), із звільненням ОСОБА_1 із займаної на той час посади.

11 травня 2021 року наказом начальника Управління СБ України в Закарпатській області №173/дск відповідно до п.4.9. розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом СБУ від 14.10.2008 №772, на ОСОБА_1 , на період перебування у розпорядженні, покладено виконання окремого завдання - надання практичної допомоги сектору архівного забезпечення Управління практичної допомоги.

31 травня 2021 року слідчим суддею щодо ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

04 червня 2021 року у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_1 звільнено з-під варти.

08 жовтня 2021 року наказом першого заступника голови Служби безпеки України №1310-ОС/дск ОСОБА_1 з дня виключення зі списків особового складу звільнено з військової служби за пп.«а» п.61 Положення №1262 та пп.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України.

04 листопада 2021 року на підставі вище вказаного наказу Служби безпеки України, начальником Управління Служби безпеки України в Закарпатській області видано наказ № 200-ОС/дск, яким майора ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні начальника Управління за посадою головного спеціаліста, звільненого з військової служби з дня виключення зі списків особового складу, виключити зі списків особового складу - з 10 листопада 2021. Календарна вислуга років на 10 листопада 2021 року складає - 20 років 09 місяців 08 днів, пільгова 04 роки 01 місяць, загальна 24 роки 10 місяців 08 днів.

11 листопада 2021 року позивач звернувся до начальника УСБУ в Закарпатській області із зверненням, відповідно до якого просив здійснити відповідний перерахунок належних грошових виплат у повному обсязі.

Листом від 08.12.2021р. за №58/21/П-356/4456/25 Управлінням відмовлено у здійсненні перерахунку.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання УСБ України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби (вислуги), що на день звільнення становить 21 повний календарний рік, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що при звільненні з військової служби позивачу було доведено під розпис, що на дату виключення зі списків особового складу, 10.11.2021 року, його календарна вислуга складає 20 років 09 місяців 08 днів.

Відповідно, нарахування суми відповідних виплат позивачу при звільненні з військової служби здійснено відповідачем із урахуванням наявності у ОСОБА_1 20 повних років календарної вислуги.

Розрахунок календарної вислуги років позивача зазначено у наказі Управління від 04.11.2021 № 200-0с/дск про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, з яким останній особисто ознайомився 08.11.2021 під розпис та становить 20 р. 09 міс. 08 дн.

Доказів оскарження вищезгаданого наказу, в частині розрахунку вислуги років позивачем надано не було.

Крім того, позивач із заявами щодо невідповідного розрахунку його календарної вислуги до УСБ України в Закарпатській області не звертався, з проханнями про відповідні корективи та перерахунок при звільненні з військової служби не звертався, додаткових документальних матеріалів, які б свідчили про наявність на день звільнення у позивача 21 повного року календарної вислуги до суду також додано не було.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що на момент звільнення позивача у відповідача були відсутні підстави для виплати грошової допомоги при звільненні військовослужбовця у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення 21 рій служби.

Крім того, під час розгляду даної справи судом також не встановлено наявності у позивача 21 повного року календарної вислуги, відтак в цій частині позовна заява не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання УСБ України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки (14 календарних днів на рік), як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний розрахунковий лист Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_1 за листопад 2021 року, з якого вбачається, що позивачу, зокрема, було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 84 дні у розмірі 31180,80 грн., відтак підстави для задоволенні позову в цій частині відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання УСБ України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення у період з 08.11.2021р. по 10.11.2021р., суд зазначає наступне.

Як зазначалося, позивачу 07.05.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Цього ж дня, тобто 07.05.2021 наказом начальника УСБУ в Закарпатській області № 74- ОС/дск від 07.05.2021, у зв`язку з отриманням інформування про факт повідомлення слідчим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_1 зараховано з 07.05.2021 у розпорядження начальника Управління за пп "в" п.48 (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом), із звільненням ОСОБА_1 із займаної на той час посади.

Згідно з наказом Служби безпеки України від 10.04.2018 № 515/ДСК затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України (далі - Інструкція № 515/ДСК), якою визначено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників чи командирів.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу IV Інструкції №515 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників, здійснюється на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ СБ України, що готуються підрозділами кадрового забезпечення та погоджуються з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.

Пунктом 2 глави 1 розділу IV Інструкції №515 установлено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом "в" - у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами "е", "є" та "ж" пункту 48 Положення-1262), зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження.

Абзацами 1 та 2 п. 6 глави 1 розділу IV Інструкції №515 передбачено, що строки перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних начальників або керівників залежно від підстав такого зарахування визначаються відповідно до чинного законодавства України. Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Згідно з абз. 3 п. 6 глави 1 розділу IV Інструкції №515 після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення-1262 (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках коли такі строки не визначені - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішеннями Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

За таких обставин, для зарахованих у розпорядження військовослужбовців, після спливу шести місяців з дня зарахування в розпорядження, поновлення виплати грошового забезпечення здійснюється за рішенням голови СБ України на підставі мотивованого рапорту відповідного начальника або керівника військовослужбовця.

При цьому, суд наголошує на тому, що питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників або керівників, здійснюється на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ СБ України, а у даному випадку - Управління Служби безпеки України в Закарпатській області.

Суд констатує, що норми Інструкції №515 не передбачають можливості та підстав для продовження календарного безперервного шестимісячного строку, про який йдеться у п.2 глави 1 розділу IV цієї Інструкції. Натомість чітко та безальтернативно визначають факт закінчення шестимісячного строку як підставу для припинення виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні, при цьому, такий військовослужбовець продовжує перебувати у розпорядженні після перебігу шестимісячного строку з дня зарахування у розпорядження.

Закінчення шестимісячного строку не свідчить про закінчення періоду перебування військовослужбовця у розпорядженні, оскільки тривалість періоду перебування у розпорядженні може перевищувати такий строк.

Наказом начальника Управління Служби безпеки України в Закарпатській області №74-ОС/дск від 07.05.2021 року позивача було зараховано у розпорядження начальника Управління з 07 травня 2021 року.

На дату звільнення Позивача з військової служби та виключення його зі списків особового складу 10 листопада 2021 року він продовжував перебувати у розпорядженні і термін перебування у розпорядженні не завершився, однак, 07 листопада 2021 року завершився визначений шестимісячний термін виплати позивачу грошового забезпечення, який не залежить від строку перебування у розпорядженні та його продовження.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за період з 08.11.2021 року по 10.11.2021 року, після спливу шестимісячного терміну перебування у розпорядженні 07.11.2021 року, відтак підстав для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк