Справа № 160/7743/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7743/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року (суддя Сліпець Н.Є.) у справі №160/7743/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік - Дніпро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ТОВ «Органік - Дніпро» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 02.11.2021 року №32598 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік-Дніпро» критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік-Дніпро» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема, посилався на те, що рішення Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації щодо внесення ТОВ «Органік - Дніпро» до переліку ризикових платників є необґрунтованим, оскільки не містить у собі інформації, яка б свідчила про наявність критеріїв ризиків платника податків.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що за відсутності конкретизованої (розшифрованої) податкової інформації, що стала підставою для віднесення позивача до ризикових платників податку, оскаржуване рішення відповідача не можливо визнати обґрунтованим, а отже таке рішення не відповідає критеріям правомірності, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень та які визначені ч.2 ст.2 КАС України.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник

посилається на те, що наявна податкова інформація, якій судом першої інстанції надано не належну правову оцінку, свідчить про ризиковість платника податку ТОВ «Органік - Дніпро». Крім цього, скаржник зазначає, що внесення інформації про платника податків до інформаційних баз є службовою діяльністю посадових осіб контролюючого органу, яка не впливає на права та обов`язки такого платника податку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000,0грн., які ним понесені у зв`язку з наданням правової допомоги під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік-Дніпро» зареєстровано 11.03.2021 року як суб`єкт господарської діяльності, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Основними видами діяльності ТОВ «Органік-Дніпро» за кодом КВЕД є: 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами, 20.95 виробництво іншої хімічної продукції, діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

02.11.2021 року комісією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення №32598 про відповідність ТОВ «Органік-Дніпро» критеріям ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме аналіз наявної податкової інформації свідчить про можливе формування податкового кредиту без реального здійснення господарських операцій.

Позивач, вважаючи рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку на додану вартість протиправними, звернувся до суду з вказаним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

На час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про віднесення ТОВ Органік-Дніпро» до переліку ризикових платників податку діяв Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою КМУ №1165 від 11 грудня 2019 року (набув чинності з 01 лютого 2020 року).

Постановою КМУ №1165 також затверджено типову форму Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку (Додаток 4 до Порядку).

Можливість оскарження рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку прямо передбачена пунктом 6 Порядку №1165 та Додатком 4 до Порядку №1165.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення відповідача відповідає ознакам індивідуально-правового акту, який може бути підданий судовому контролю.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи відповідача про те, що оскільки внесення інформації про платника податків до інформаційних баз є службовою діяльністю посадових осіб контролюючого органу, яка не впливає на права та обов`язки такого платника податку, то і оскарження такого рішення, у спірному випадку, є необґрунтованим.

Відповідно до п.5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Згідно із п.6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 6 Порядку №1165 також передбачено те, що у рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У свою чергу, Критерії ризиковості платника податку на додану вартість затверджено у Додатку №1 до Порядку №1165.

Критеріями ризиковості платника податку на додану вартість визначено:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово-господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

У спірному випадку підставами для визнання позивача таким, що відповідає критеріям ризиковості, контролюючим органом визначено п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

У свою чергу, форма рішення про відповідність/невідповідність платника податків критеріям ризиковості, затверджена у Додатку 4 до Порядку №1165, передбачає обов`язковість, у разі відповідності пункту 8 критеріям ризиковості, розшифрування яка саме податкова інформація стала фактичною підставою для прийняття відповідного рішення.

У спірному випадку підставою для прийняття рішення контролюючим органом визначено: «Наявна податкова інформація свідчить про можливе формування податкового кредиту без реального здійснення господарських операцій».

З такого формулювання підстав для віднесення позивача до ризикових платників податків не можливо зрозуміти того: які господарські операції та з якими суб`єктами господарювання стосуються прийнятого рішення; які господарські операції відповідач вважає нереальними, з якими пов`язується незаконність формування податкового кредиту. Крім цього, застосування контролюючим органом слова «можливість» у формулюванні підстав для прийняття спірного рішення, свідчить про припущення податкового органу щодо незаконності формування податкового кредиту, а не про встановлений такий факт.

Отже, вказаний обов`язок щодо розшифрування яка саме податкова інформація стала фактичною підставою для прийняття відповідного рішення, відповідачем виконано не було.

У свою чергу, такий обов`язок контролюючого органу щодо розшифрування податкової інформації, кореспондується з правом платника податку подати перелік документів задля виключення його з переліку ризикових платників податків, яке передбачено п.6 Порядку №1165.

При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів задля виключення його з переліку ризикових платників податків, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом як конкретного критерію ризиковості так і обов`язково розшифрування податкової інформації, яка стала підставою для віднесення такого платника до переліку ризикових, у разі застосування п.8 Критеріїв ризиковості.

В іншому випадку, у разі відсутності конкретизації підстав для прийняття рішення, вказане призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання визначено переліку документів задля виключення його з переліку ризикових платників податків.

Отже, за відсутності конкретизованої (розшифрованої) податкової інформації, що стала підставою для віднесення позивача до ризикових платників податку, оскаржуване рішення відповідача, як правильно зазначив суд першої інстанції, не можливо визнати обґрунтованим, а отже таке рішення не відповідає критеріям правомірності, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень та які визначені ч.2 ст.2 КАС України.

Ураховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача не існує.

Щодо розподілу судових витрат.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем порушено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 11 000,0грн., які ним понесені у зв`язку з наданням правової допомоги під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Вказані витрати складаються з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу та участі представника у судовому засіданні.

Представник відповідача проти відшкодування витрат на правничу допомогу заперечував, вказуючи, зокрема, на їх необґрунтованість та неспівмірність із складністю справи.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Матеріали справи свідчать про те, що з метою отримання правової допомоги між ТОВ «Органік-Дніпро» та Адвокатом Братцевою Н.С. укладено договір про надання професійної правової допомоги від 01 грудня 2022 року.

Відповідно до п.3.2 Договору розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок сплати гонорару Адвокату за виконання доручення Клієнта узгоджується Сторонами та визначаються у Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно з Додатком №1 до Договору Сторони погодили, що вартість юридичних послуг складає 11 000,0грн. Предмет юридичних послуг становить підготовка відзиву на апеляційну скаргу та забезпечення представництва Клієнта у судових засіданнях.

05 січня 2023 року сторонами складено акт приймання-передачі надання професійної правничої допомоги за яким Адвокат надав Клієнту такі послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу вартість 7000,0грн.; участь у судовому засіданні - вартість 3000,0грн. Усього 11000,0грн.

Вартість наданих послуг у розмірі 11000,0грн. сплачена позивачем. що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

З приводу наданих документів суд звертає увагу на те, що згідно з актом надання правничої допомоги вартість наданих послуг становить 10000,0грн. (7000,0грн + 3000,0грн.), а не 11000,0грн., як зазначено в Акті та які сплачені позивачем.

З приводу співмірності заявлених до відшкодування сум, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Як зазначено вище, представник відповідача заперечував проти відшкодування витрат на правничу допомогу з огляду на їх неспівмірність із складністю справи.

Суд з такою позицією представника відповідача частково погоджується та зазначає те, що зміст поданого позивачем відзиву на апеляційну скаргу, вартість якого оцінена у 7000,0грн., фактично повторює зміст позову, а отже його виготовлення (складення мотивувальної частини) не викликало жодних труднощів та не потребувало значного часу для фахівця Адвоката. В той же час, оскільки відзив на апеляційну скаргу був оформлений Адвокатом, а його оформлення пов`язане саме з поданням апеляційної скарги, то безумовно вказані послуги Адвоката пов`язані з розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції. Виходячи із предмету спору в цій справі, яка є справою незначної складності, а також приймаючи до уваги зміст поданого відзиву, суд апеляційної інстанції вважає, що співмірною сумою відшкодування витрат на правничу допомогу, у вигляді складення відзиву, є сума у розмірі 1000,0грн.

Щодо участі представника позивача у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що судом першої інстанції справу було розглянуто за правилами спрощеного провадження, що надавало суду апеляційної інстанції процесуальну можливість розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін. Натомість, за клопотанням відповідача справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, що обумовило необхідність участі представника позивача у судовому засіданні. Отже, участь представника позивача у судовому засіданні обумовлена позицією відповідача щодо порядку розгляду справи, а відтак надані послуги правничої допомоги, у вигляді участі представника у судовому засіданні, безумовно пов`язані з розглядом справи. З цих підстав, враховуючи те, що розмір такої послуги погоджено сторонами Договору, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її стягнення з відповідача.

Таким чином, на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 4000,0грн. (3000,0грн.+1000,0грн.).

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі №160/7743/22 - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік - Дніпро» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 10.01.2023

Повне судове рішення складено 11.01.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк