Справа № 320/6977/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м.Київ № 320/6977/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Управління соціальної політики Бучанської міської ради №13 від 15.08.2022 про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Бучанської міської ради, яка полягає у невжитті заходів, передбачених Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою КМУ від 20 березня 2022 р. № 332, для виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої для нього та його дитини, на підставі його заяви від 01.05.2022;

- зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради негайно вжити заходи, передбачені Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою КМУ від 20 березня 2022 р. № 332, для виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої для нього та його дитини, на підставі його заяви від 01.05.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення росії в Україну з 24.02.2022, він був вимушений переміститися з м.Харкова до м. Вінниці, а потім у травні 2022 року до м.Буча Київської області, у зв`язку з чим подав через інтерфейс «Дія» заяву на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та отримання виплат, передбачених Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою КМУ від 20.03.2022 №332. За наслідком розгляду його заяви, Міністерством соціальної політики України в автоматичному режимі було присвоєно йому та його дитині статус внутрішньо переміщених осіб та сформовано відповідні довідки. Також, через інтерфейс «Дія» позивачеві надійшло повідомлення про реєстрацію його та його дитини як внутрішньо переміщені особи, та про отримання щомісяця допомоги у розмірі 2000 грн на нього та 3000 грн на дитину. Проте, не отримавши жодної виплати, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату зазначених коштів, на що відповідач повідомив про відмову у призначенні виплат. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до Міністерства соціальної політики з проханням вжити заходів для здійснення виплат. Однак, відповідач повідомив його про те, що станом на 24.02.2022 у позивача відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. Також, свою вимогу про скасування рішення відповідача від 15.08.2022 №13 позивач обґрунтовує тим, що воно прийнято внаслідок відкриття судом провадження у цій справі та у продовження відповідачем своєї протиправної бездіяльності. Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд ухвалою від 11.08.2022 відкрив спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 01.09.2022 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову.

Також, суд ухвалою від 01.09.2022 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що при здійсненні верифікації достовірності наданої позивачем інформації при звернення з заявою про надання йому статусу внутрішньо переміщеної особи та виплати коштів, відповідачем було встановлено, що за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб наявна подвійна реєстрація та дві діючі довідки внутрішньо переміщеної особи доньки позивача, ОСОБА_2 , видані у м. Вінниці та сформована в інтерфейсі «Дія». Також, з лютого 2021 року позивач перебуває на обліку відповідача як одержувач компенсації послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідно до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», яка призначена на підставі договору №02-2021 від 01.02.2021 про здійснення догляду за дитиною до трьох років між позивачем як заявником та муніципальною нянею, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 . Крім того, за інформацією відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради згідно відомостей реєстру Бучанської міської територіальної громади донька позивача ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 з 17.05.2021. На думку відповідача зазначені факти підтверджують, що станом на 24.02.2022 позивач разом зі своєю родиною фактично проживали у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, переміщення ОСОБА_4 з м.Харкова до м.Бучі відбулося до 24.02.2022 і не спричинено військовими діями на території його покинутого місця проживання, а тому позивач та його дитина не є внутрішньо переміщеними особами.

Також, відповідачем заявлено клопотання про здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження з проведенням судового засідання.

Розглянувши клопотання відповідача, суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 262 КАСУ передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу та якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Водночас, зміст клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Більш того, представник відповідача у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Дослідивши клопотання представника відповідача, матеріали справи, беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_2 , виданим 28.07.2017.

Згідно з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6315- від 07.07.2017 зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05.12.2020 позивач є батьком своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення росії на територію України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Також, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Вказані обставини змусили позивача покинути своє місце проживання, та виїхати разом із сім`єю спочатку до м. Вінниця, а потім у травні 2022 року до м. Буча Київської області, що не спростовується відповідачем та підтверджується листом Управління соціального захисту населення (Правобережне) в м. Вінниця та інформацією з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

У зв`язку з цим, 01.05.2022 позивач через Портал «Дія» подав заяву на надання йому та його дочці статусу внутрішньо переміщених осіб та про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до положень Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

За наслідком розгляду цієї заяви, позивачеві та його дочці в автоматичному порядку було присвоєно статус ВПО та надіслано довідки №3216- та 3216-.

Також у Порталі «Дія» з`явилося повідомлення про те, що позивача та його доньку зареєстровано як внутрішньо переміщених осіб, та повідомлено про щомісячне отримання ними допомоги у розмірі 2000 грн на нього та 3000 грн на його дитину.

Проте, не отримавши жодної виплати, 30.06.2022 позивач звернувся до відповідача з повторною заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Не отримавши жодної відповіді на зазначене звернення, позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з запитом щодо виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі.

Листом від 02.08.2022 №256/0/3-22 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що станом на 01.08.2022 інформація про заявника в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а саме, наявна заява №3216- від 01.05.2022. Також, у листі скеровано Управлінню соціальної політики Бучанської міської ради вжити заходів стосовно виплати грошової допомоги заявнику відповідно до чинного законодавства.

У зв`язку з цим, Управлінням соціальної політики Бучанської міської ради надано відповідь позивачеві від 04.08.2022 №2094, у якій зазначено про те, що при здійсненні перевірки відомостей, зазначених заявником у заяві, було встановлено, що причиною переміщення заявника з м.Харкова були не військові дії з 24.02.2022, а тому він не має підстав для надання статусу внутрішньо переміщеної особи та для призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Надалі, рішенням Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області від 15.08.2022 №13 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 №3216- від 01.05.2022 та внесено про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, вилучено у ОСОБА_1 цю довідку.

Також, цим рішенням вилучено у ОСОБА_1 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3216- від 01.05.2022.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що переміщення ОСОБА_1 з м.Харкова до м.Буча відбулося до 24.02.2022 і не спричинено діями на території його покинутого місця проживання.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 № 3216- від 01 травня 2022 року знята з обліку в ЄІБДВПО через подвійну реєстрацію.

Вважаючи бездіяльність та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII (далі Закон).

Відповідно до ст.1 Закону №1706-VII від 20.10.2014 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону №1706-VII від 20.10.2014 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону №1706-VII від 20.10.2014 адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №1706-VII від 20.10.2014 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Кабінетом міністрів України прийнято постанову №332 від 20.03.2022 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Слід зазначити, що постанова КМУ «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 1 жовтня 2014 р. № 505 втратила чинність на підставі Постанови КМ № 332 від 20.03.2022.

Тобто, єдиним нормативно-правовим актом, який встановлює порядок призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам є Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою КМУ від 22.03.2022 року №332 (далі Постанова №332).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Постанови №332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб.

Пунктом 3 Постанови №332 встановлено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, пункт 3 доповнено абзацом згідно з Постановою КМУ №457 від 16.04.2022, в який внесено зміни Постановами КМУ № 507 від 29.04.2022 та № 602 від 17.05.2022, який застосовується з 01 травня 2022 року.

Так, починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 р. № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відтак, суд зазначає, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку №332 (у редакції станом на 01.05.2022) позивачем мало бути дотримано такі умови:

- отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022;

- або бути облікованою на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332 або переміщеним з такої території;

- бути особою, переміщеною з територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 24.02.2022 позивач не отримував державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання, яка виплачувалася відповідно до положень Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" та не був облікованим на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в п.2 Постанови №332.

Загальновідомим фактом є те, що у ході широкомасштабного російського вторгнення починаючи з кінця лютого 2022 року м.Харків зазнає масових бомбардувань.

6 березня 2022 року президент ОСОБА_5 надав м. Харкову звання міста-героя України «за подвиг, масовий героїзм та стійкість громадян, виявлених у захисті Харкова під час відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України»

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (із змінами), затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 квітня 2022 року, відповідно до якого Харківську міську територіальну громаду Харківської області включено до зазначеного переліку.

Однак, суд наголошує, що необхідною підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на момент їх виникнення.

Пунктом 1 статті 7 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03.12.2019 визначено повноваження органів, що здійснюють державні виплати: 1) проводити додаткові перевірки інформації, наданої реципієнтами під час звернення за державними виплатами та опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат; 2) надсилати запити для отримання інформації, що впливає на право реципієнтів на отримання державних виплат; 3) приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат; 4) здійснювати передбачені законодавством заходи щодо повернення та/або стягнення сум неправомірно отриманих державних виплат.

Відтак, Управління як орган, що призначає, нараховує та здійснює державні виплати, проводить верифікацію достовірності наданої інформації - комплекс заходів із збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також здійснює виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних суб`єктів надання інформації.

За наслідком проведеної перевірки та здійснення верифікації достовірності наданої позивачем інформації відповідачем було встановлено, що за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, на момент звернення з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 01 травня 2022 року, була виявлена подвійна реєстрація та дві діючі довідки внутрішньо переміщеної особи доньки позивача, ОСОБА_2 ; довідка, видана засобами Порталу Дія під кодом району Управління (№ 3216-) та довідка, видана в управлінні соціального захисту населення (Правобережне) в м. Вінниця (№ 509-).

Також, на запит до управління соціального захисту населення (Правобережне) в м. Вінниця щодо періоду виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особі отримана інформація про те, що дружина позивача разом з донькою ОСОБА_2 , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з міста Бучі з 30 березня 2022 року. Доньці у складі сім`ї матері, була призначена допомога проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Постанови № 332 01 березня 2022 року по 30 квітня 2022 року.

Позивач перебуває на обліку у відповідача з лютого місяця 2021 року як одержувач компенсації послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідно до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду зі дитиною до трьох років муніципальна няня». Компенсація послуги «муніципальна няня» призначена на підставі договору № 02-2021 від 01 лютого 2021 року при здійсненні догляду за дитиною до трьох років між позивачем, як заявником, та муніципальною нянею, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

З договору №02-2021 від 01.02.2021 вбачається, що фактичною адресою позивача є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» та терміни її надання від 17.05.2022 позивач щомісячно надавав Управлінню документи, що підтверджували витрати на оплату муніципальної няні вартості послуги «муніципальна няня», та отримував компенсацію послуги «муніципальна няня» з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року включно.

За інформацією відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради згідно відомостей реєстру Бучанської міської територіальної громади донька позивача, ОСОБА_2 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 з 17 травня 2021 року.

Суд наголошує, що частинами 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є особа, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Тому, адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Втім, вищезазначені обставини підтверджують, що станом на 24 лютого 2022 року позивач та його донька фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 з 01.02.2021.

Тобто, переміщення ОСОБА_1 з м. Харкова до м. Буча відбулося до 24 лютого 2022 року і не спричинено військовими діями на території його покинутого місця проживання.

При цьому, суд критично відноситься до твердження позивача про те, що він не проживає зі своєю сім`єю, та станом на 24.02.2022 він проживав у м.Харкові разом зі своєю дитиною, з якою вимушені були переміститися у зв`язку з початком війни до м. Вінниця, забравши дружину з м.Буча, оскільки вказані позивачем обставини не підтверджуються жодними доказами, та навпаки спростовуються іншими доказами у справі, зокрема, договором №02-2021 про здійснення догляду за дитиною до трьох років від 01.02.2021, рішеннями про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» від 12.03.2021, 17.05.2022 та відповіддю відділу реєстрації місця проживання Управління надання адміністративних послуг Бучанської міської ради про місце реєстрації доньки позивача у м.Буча Київської області з 17.05.2021 по теперішній час.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону передбачені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 12 Закону підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа - подала завідомо недостовірні відомості.

Відтак, оскільки за результатами розгляду заяви позивача про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, встановлено факт подання недостовірних відомостей при поданні заяви про взяття на облік через Портал Дія та включення до ЄІБДВПО, а саме: про обставини, що спричинили його внутрішнє переміщення, та про зареєстроване місце проживання його доньки ОСОБА_2 , відповідач правомірно прийняв рішенням від 15 серпня 2022 року № 13 про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № 3216- від 01 травня 2022 року та внесення відомостей до ЄІБДВПО.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 № 3216- від 01 травня 2022 року знята з обліку в ЄІБДВПО через подвійну реєстрацію.

Відповідно до абзаців 1, 5 пункту 3 Постанови № 332 допомога на проживання надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Згідно абзацу 8 пункту З Постанови № 332, починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до травня 2022 року заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства позивач та його донька з травня місяця 2022 року не мають законодавчих підстав як для надання статусу внутрішньо переміщеної особи, так і для призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки м. Буча не входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Враховуючи вищевикладене, відповідач дійшов вірного висновку про те, що позивач та його донька не є внутрішньо переміщеними особами у розумінні Закону, а тому дії та рішення відповідача щодо скасування довідок та відмови у призначенні й виплаті грошової допомоги на проживання як внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 та його дочці на підставі заяви від 01.05.2022, є правовірними та відповідають вимогам чинного законодавства

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надано беззаперечних, однозначних та достовірних доказів свого переміщення з м.Харкова з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, та відповідно протиправності скасування й бездіяльності відповідача у нарахуванні та виплаті йому та його дочці грошової допомоги як внутрішньо переміщеним особам, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління соціальної політики Бучанської міської ради негайно вжити заходи, передбачені Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою КМУ від 20 березня 2022 р. № 332, для виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої для нього та його дитини, на підставі його заяви від 01.05.2022, суд зазначає, що ця вимога є похідною від вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Управління соціальної політики Бучанської міської ради №13 від 15.08.2022 та про визнання протиправною бездіяльності Управління соціальної політики Бучанської міської ради, тобто задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). А тому, також не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими з одночасним повним та належним доказуванням відповідачем правомірності прийняття оскаржуваного рішення

Враховуючи викладене, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.