Справа № 160/11866/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11866/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року в адміністративній справі №160/11866/22 (головуючий суддя першої інстанції Рищенко А.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 »; третя особа - Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 08.08.2022 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 »; третя особа - Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльністю командування в/ч НОМЕР_1 - створення штучних умов для відмови в реєстрації 23.04.2022 року його рапорту як свідка обставин кримінально-карних дій 23.04.2022 року з боку офіцерів НОМЕР_2 бригади ТРО (в/ч НОМЕР_3 ) ст. л-та ОСОБА_2 та п/п-ка ОСОБА_3 відносно т.в.о. командира розвідувального взводу ОСОБА_4 , про надання відомостей про підстави їх перебування на території в/ч НОМЕР_1 та межі їх посадових повноважень та подальше ухилення від його розгляду по суті;

- визнати неправомірною бездіяльністю командування в/ч НОМЕР_1 - створення штучних умов для відмови у реєстрації 25.05.2022 року заяви за його підписом про ворожі дії відносно громадян України, його рапорту про вираження недовіри командуванню в/ч НОМЕР_1 та подальше ухилення від їх розгляду по суті;

- визнати неправомірними дії командування в/ч НОМЕР_1 - сприяння винесенню 23.04 розпорядження не уповноваженою особою м-ром ОСОБА_5 про здачу позивачем закріпленої за ним штатної зброї АК-74 № НОМЕР_4 і набоїв до неї в окреме приміщення штабу в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірними дії командування в/ч НОМЕР_1 - сприяння винесенню та оголошенню 25.04.2022 року розпорядження не уповноваженою особою м-ром ОСОБА_5 бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №95 від 25.04.2022 року, а також незаконне направлення на його підставі позивача для постійного перебування в розташуванні бойових позицій лінії оборони 4-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 без штатної зброї АК-74 № НОМЕР_4 і набоїв до неї, зданих ним 23.04.2022 року в окреме приміщення штабу частини за розпорядженням м-ра ОСОБА_5 ;

- зобов`язати командування в/ч НОМЕР_1 розглянути по суті:

- рапорт від 23.04.2022 року;

- заяву від 25.05.2022 року;

- рапорт від 25.05.2022 року (а.с. 1-5).

03.11.2022 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідача в порядку статей 44, 47 КАС України - Військову частину НОМЕР_5 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якою просив

- визнати неправомірним наказ командира в/ч НОМЕР_5 від 17.04.2022 року №27 про призначення майора ОСОБА_5 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірним наказ від 05.06.2022 року №238/1 командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 про призначення службового розслідування у зв`язку із надходженням рапорту від 05.06.2022 року ТВО начальника розвідки старшого солдата ОСОБА_7 ;

- визнати неправомірним наказ від 30.06.2022 року №81/30.062022 про результати службового розслідування командира в/ ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 (а.с. 71-75).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року заяву позивача про збільшення позовних вимог в адміністративній справі № 160/11866/22 задоволено частково.

Прийнято до розгляду позовні вимоги про:

- визнання неправомірним наказу від 05.06.2022 року №238/1 командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 про призначення службового розслідування у зв`язку із надходженням рапорту від 05.06.2022 року ТВО начальника розвідки старшого солдата ОСОБА_7 ;

- визнання неправомірним наказу від 30.06.2022 року №81/30.062022 про результати службового розслідування командира в/ч НОМЕР_1 м-ра ОСОБА_5 .

В іншій частині заяву повернуто без розгляду (а.с. 81-83).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині повернутої без розгляду заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зауважує, що 04.06.2022 року м-р ОСОБА_5 фактично обійняв (прийняв) посаду командира в/ч НОМЕР_1 і до того не обіймав жодну з керівних посад у в/ч НОМЕР_1 , у т.ч. ТВО командира, що підтверджується змістом наказу від 01.07.2022 року №22 командира в/ч НОМЕР_5 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану. Згідно цього наказу - грошова винагорода м-ру ОСОБА_5 почала нараховуватись за період з 01 червня по 30 червня 2022 року пропорційно часу проходження служби лише з 04.06.2022 року. Тобто до 04.06.2022 року м-р ОСОБА_5 не перебував на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 і лише 04.06.2022 року у м-ра ОСОБА_5 з`явились повноваження командира в/ч НОМЕР_1 , а починаючи з 01.03.2022 року та до 03.06.2022 року єдиною такою керівною особою був ТВО командира в/ч НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_8 .. Саме цей факт відповідав приписам Положення про порядок проходження військової служби громадянами України та пункту 1 статті 4 Закону України «Про основи національного спротиву», яким визначено основи побудови територіальної оборони, на принципах єдиноначальності, і контрольованої автономності застосування сил і засобів територіальної оборони. Вказані принципи не припускають наявності одночасно двох командирів в/ч або ж двох ТВО командира в/ч. Зазначає, що суду було очевидним та доведеним з боку позивача, що іншою юридичною особою в/ч НОМЕР_5 в інтересах відповідача подано документ задля доведення наявності повноважень у м-ра ОСОБА_5 , що власне і оспорювалось позивачем і становило предмет спору. Вказаний документ є фальшованим доказом і суду необхідно взяти до розгляду відповідні вимоги про його неправомірність.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повертаючи частину заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що, процесуальний кодекс передбачає право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову, однак одночасна зміна предмету позову та підстав позову законом не передбачена. Заявою від 03.11.2022 року позивач просив залучити до справи другого відповідача - Військову частину НОМЕР_6 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що є доказом реалізації одночасно права на зміну підстав та предмету позову. Відтак, доповнення позову такою вимогою, як визнання неправомірним наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 17.04.2022 року №27 про призначення майора ОСОБА_5 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 не вважається збільшенням розміру позовних вимог. Заявляючи вказану вимогу, позивач одночасно змінив і предмет і підставу позову, чим фактично заявив нову, не пов`язану з попередніми, позовну вимогу, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви позивача від 03.11.2022 року не оскаржуєься, а тому судом апеляційної інстанції і цій частині ухвала суду першої інстанції не перевіряється.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 160 КАС України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно із пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Отже, як правильно визначив суд першої інстанції, позовна заява обов`язково складається з двох елементів: предмета і підстав позову.

За приписами ч. 1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 15.06.2020 року у справі № 2а-2487-08-0970, предмет позову становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Характер позовної вимоги визначається характером спірних матеріальних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Під підставами позову, які може змінювати лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами (фактами) при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального процесуального права або інше наведення іншого праворозуміння таких норм.

Процесуальний кодекс передбачає можливість змінити або предмет позову, або підстави позову. Одночасна зміна предмету позову та підстав позову законом не передбачена. Подання такої заяви не повинно призводити до заявлення по суті нового адміністративного позову.

Вимога позивача, про визнання неправомірним наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 17.04.2022 року №27 про призначення майора ОСОБА_5 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 , та як наслідок залучення у якості відповідача в/ч НОМЕР_5 , стосується інших правовідносин та може бути предметом розгляду іншого позову. Позивач може звернутись з вказаною вимогою у загальному порядку до суду. Зазначена вимога жодним чином не може вважатися збільшенням розміру позовних вимог первинного позову.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі №826/19197/16 у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Колегія суддів зазначає, що право позивача на доступ до правосуддя в даному випадку може бути реалізоване у спосіб подання ним нової позовної заяви, а не зміною предмету та підстав первинного позову.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року в адміністративній справі №160/11866/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року в адміністративній справі № 160/11866/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак