Справа № 240/28403/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/28403/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо ненадання довідки-розрахунку вартості речового майна, невиплати компенсації за неотримане речове майно, зобов`язання видати довідку та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно.

В обгрунтування позову зазначив, що при звільненні йому протиправно не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач до суду направив відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що лише на підставі рапорту та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі військовослужбовцю командир видає наказ, в якому зазначається про розмір грошової компенсації. Однак, позивач з рапортом до командира частини про виплату грошової компенсації за невикористане речове майно не звертався.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини -польова пошта НОМЕР_2 від 31.03.2015 №80 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 31.03.2015 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

У лютому 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати довідку-розрахунок вартості невиданого речового майна та виплатити відповідні суми коштів.

Листом від 29.03.2021 військова частина повідомила позивача про те, що виплата грошової компенсації за неотримане речове майно виплачується лише військовослужбовцям, за місцем служби, оскільки сума грошової компенсації повинна бути включена в наказ командира військової частини.

Вважаючи протиправним дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон України №2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України, Постановою від 16.03.2016 № 178, затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Пунктами 2, 3 Порядку № 178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Позивач в обґрунтування права на отримання компенсації за речове майно посилається на пункт 4 розділу 3 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (далі - Наказ № 232), відповідно до якого військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Однак, порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Тобто, чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Суд враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року по справі № 340/680/20 в якій хоча і досліджувалося питання відповідальності в разі невиплати такої компенсації за неотримане речове майно на день виключення особи зі списків особового складу військової частини, однак була чітко висловлена позиція, що якщо не була подана військовослужбовцем заява до звільнення, відповідно і не виникає обов`язку у відповідача щодо виплати такої компенсації, відповідно і не може бути застосовано відповідальність до нього.

Отже, позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу відповідної довідки та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно після його звільнення з військової служби більше ніж через шість років. Натомість, позивачем не надано суду доказів подання рапорту щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження служби до його звільнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з неподанням позивачем рапорту щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження служби, у відповідача не виникло правових підстав для виплати такої компенсації під час звільнення позивача.

Той факт, що відповідачем до його відповіді не було надано довідку про отримане позивачем в період проходження служби речове майно або компенсацію його вартості, не змінює факту відсутності рапорту позивача до звільнення, який би і був підставою для формування та видачі довідки.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа