Справа № 202/761/22 (2-а/202/21/2022)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
10 січня 2023 року м. Дніпросправа № 202/761/22 провадження №2-а/202/21/2022
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
ознайомившись з матеріалами адміністративної справи та апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті
на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року у справі №202/761/22 (провадження №2-а/202/21/2022) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 18.10.2022 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, скаржник посилався на введення в Україні 24.02.2022 воєнного стану та пов`язані із цим наслідки: перебування офісу відповідача в безпосередній близькості від бойових дій, що унеможливило його нормальне функціонування; загрозу авіаційних ударів; переведення низки працівників Укртрансбезпеки у простій або на дистанційну роботу; не здійснення з липня 2022 року ОСОБА_2 , чиї повноваження як представника відповідача знаходяться в матеріалах справи, представництва інтересів Державної служби України з безпеки на транспорті, у зв`язку з чим була здійснена заміна представника, що також зумовило пропуск строку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення її недоліків шляхом надання до суду апеляційної інстанції відомостей щодо дати отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції та, у разі наявності, доказів, що її підтверджують.

В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, суд, досліджуючи питання дотримання скаржником строків звернення до суду з апеляційною скаргою, встановив, що супровідним листом від 19.07.2022 суд першої інстанції направив на адреси сторін копію оскаржуваного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2022, втім в матеріалах справи відсутні докази його вручення відповідачу.

Водночас, всупереч вимогам пункту 8 частини 2, пункту 4 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, при зверненні з апеляційною скаргою відповідач дату отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як і докази, що її підтверджують, не зазначив та не надав.

З цих підстав, суд запропонував скаржнику надати до суду відомості щодо дати отримання ним копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції та, у разі наявності, докази, що її підтверджують, що, в свою чергу, дозволило б суду апеляційної інстанції повно та

об`єктивно надати оцінку аргументам скаржника, які покладені в основу клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, та, відповідно, вирішити його.

На виконання вимог ухвали суду на адресу Третього апеляційного адміністративного суду від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшла заява про усунення недоліків, в якій скаржник просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити цей строк.

Підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає те, що за приписами підпункту 15.15 розділу Перехідні положення КАС України суд вручає судові рішення в паперовій формі, разом з тим, відповідно до інформації з системи електронного документообігу Укртрансбезпеки, оригінал (у паперовій формі) рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2022 у цій справі на адресу Укртрансбезпеки не надходив, інформація щодо наявності рішення міститься в підсистемі «Електронний суд». Електронну копію даного судового рішення отримано 27.07.2022 за вхідним №22541/0/7-22. За таких обставин, скаржник вважає, що надсилання копії оскаржуваного судового рішення відбулося не у спосіб, встановлений процесуальним законодавством. Не надходження на адресу Укртрансбезпеки рішення суду першої інстанції в паперовій формі, за позицією скаржника, є поважною причиною для поновлення пропущеного строку. Скаржник вважає, що оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено без участі сторін, то строк на апеляційне оскарження обліковується з моменту отримання такого рішення відповідно до статті 295 КАС України. Також, скаржник посилається на велику кількість постанов винесених Укртрансбезпекою по справах про адміністративне правопорушення, які оскаржуються в судовому порядку. Зазначає про проведення активних бойових дій в місті Київ, де зареєстрований та фактично знаходиться відповідач, протягом лютого-квітня 2022 року.

Інші зазначені скаржником в заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку (щодо дії воєнного стану, переведення низки працівників Укртрансбезпеки на дистанційну роботу, загрози ракетних ударів міста Києва) є аналогічними тим, які вже зазначались відповідачем в апеляційній скарзі.

Щодо дотримання скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені у статті 286 КАС України.

Частиною четвертою статті 286 КАС України передбачено, що апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтею 271 КАС України у справах, визначених, статями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

За приписами частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Як свідчать матеріали справи, 19.07.2022 оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено за наслідками розгляду справи у відкритому судовому засіданні, до якого учасники справи не з`явилися.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи скаржника щодо можливості початку обліку процесуального строку на апеляційне оскарження даного рішення суду першої інстанції з моменту вручення його повного тексту відповідачу, водночас, зауважує, що апеляційна скарга мала б бути подана скаржником у визначений процесуальним законом десятиденний строк, оскільки КАС України встановлює спеціальний строк на апеляційне оскарження судових рішень у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності і він становить десять днів.

Як повідомлено суду скаржником у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, електронну копію рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті отримано через підсистему «Електронний суд» 27.07.2022 за вхідним №22541/0/7-22.

З приводу посилань скаржника, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, на неотримання ним копії оскаржуваного судового рішення належним чином, яким, фактично за позицією відповідача, в даному випадку є виключно отримання відповідачем копії судового рішення в паперовому вигляді, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Згідно із частиною четвертою статті 18 КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу.

Частиною п`ятою статті 18 КАС України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Положенням частини шостої статті 18 КАС України встановлено, що адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Відповідно до частини сьомої статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України встановлено порядок вчинення дій, передбачених КАС України, до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення відповідних дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Згідно з пунктом 16 наведеного Розділу КАС України до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17.08.2021 Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

З 05.10.2021 офіційно почала функціонувати підсистеми Електронний суд, Електронний кабінет та підсистема відеоконференцзв`язку. Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, зокрема державні органи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Офіційна електронна адреса в розумінні Положення про ЄСІТС - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою, зокрема, є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС.

Відповідно пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Також передбачено, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, аналіз наведених норм у системному зв`язку з положенням пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України дає підстави для висновку, що оскільки днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, а сервіс Електронного кабінету ЄСІТС за приписами Положення про ЄСІТС є саме такою адресою, то надсилання процесуальних документів за допомогою підсистем ЄСІТС Електронний кабінет та Електронний суд є днем вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом в ухвалі від 01 серпня 2022 року по справі №420/151/20, з огляду на запровадження підсистем ЄСІТС Електронний кабінет та Електронний суд, що забезпечують можливість направлення судом документів у справах в електронній формі шляхом їхнього надсилання до Електронного кабінету користувача (у тому числі автоматично), приписи підпункту 15.15 розділу Перехідні положення КАС України щодо обов`язкового вручення судового рішення виключно у паперовій формі, за таких обставин, не мають імперативного характеру.

Як зазначено самим скаржником, інформація щодо наявності оскаржуваного судового рішення міститься в підсистемі «Електронний суд» і електронну копію рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті отримано 27.07.2022.

Оскільки Вищою радою правосуддя затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи і з 05.10.2021 почали функціонувати окремі підсистеми ЄСІТС, а оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідно до приписів частини сьомої статті 18 КАС України було направлено та доставлено відповідачу до його електронного кабінету 27.07.2022, то суд апеляційної інстанції вважає, що у такому випадку у суду першої інстанції був відсутній обов`язок щодо додаткового вручення указаного судового рішення в паперовій формі.

Державна служба України з безпеки на транспорті як суб`єкт владних повноважень має офіційну електронну адресу та електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, що не спростовано відповідачем, до якого 27.07.2022 доставлено рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2022 в електронному вигляді, у зв`язку з чим посилання відповідача на те, що він не отримував паперову копію судового рішення не має вирішального значення при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Отже, враховуючи вручення відповідачу копії оскаржуваного судового рішення 27.07.2022, то строк на апеляційне оскарження, з урахуванням приписів статті 120 КАС України, почав свій облік з 28.07.2022 та останнім днем строку, з урахуванням вихідних днів, є 08.08.2022.

Разом з тим, апеляційну скаргу відповідачем подано через підсистему «Електронний суд» 18.10.2022, тобто поза межами десятиденного строку на апеляційне оскарження.

З приводу посилань скаржника на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 28.07.2022 по справі №П/320/1124/20, за якою належним способом врученням копії судового рішення є його надсилання у паперовій формі з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, і саме від дати вручення у такий спосіб має обліковуватися процесуальний строк на його оскарження, суд апеляційної інстанції зазначає, що у даній судовій справі, на відміну від цієї справи, копія оскаржуваного судового рішення була направлена судом на електронну адресу засобами електронного поштового зв`язку (не через підсистему «Електронний суд») скаржнику, який не був зареєстрований в ЄСІТС та не отримував офіційної електронної адреси, така копія була направлена до початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС.

Оцінюючи доводи скаржника, наведені ним в обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд виходить з того, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Важливість дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлена й тим, що у контексті концепції справедливого судового розгляду особливу цінність має принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення тільки з метою повторного слухання справи та ухвалення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий, тільки коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.

Суд підкреслює, що особливими та непереборними визнаються обставини, які не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, які не залежать від волі особи та об`єктивно унеможливлюють вчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду з апеляційною скаргою.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на оскарження судового рішення в апеляційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Натомість, обставини, якими скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, не дають підстав для того, щоб вважати їх об`єктивними та непереборними, такими, що унеможливлювали подання суб`єктом владних повноважень апеляційної скарги у справі, яка віднесена до категорії «термінових», протягом десяти днів з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення та виправдовували значне зволікання скаржника зі зверненням зі скаргою.

Так, з приводу посилань скаржника, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, на введення 24.02.2022 воєнного стану на території України, суд зазначає, що безперечно, запровадження воєнного стану є обставиною, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Разом з тим, пропуск процесуального строку повинен мати прямий причинний зв`язок з такою обставиною. При цьому, питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.

Скаржник посилається на загальну ситуацію в країні через обставини, які зумовили введення воєнного стану в країні, зокрема, й те, що ракетні обстріли зумовлюють оголошення повітряних тривог та перебування працівників в укриттях, що унеможливлює нормальне функціонування Укртрансбезпеки.

Однак, зазначені обставини не мають постійного характеру та не доводять фактичну неможливість подання відповідачем апеляційної скарги у більш стислий строк (подання скарги відбулося після спливу понад 2,5 місяці з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення, що є значним строком, з урахуванням встановленого КАС України процесуального строку у десять днів).

Щодо посилань скаржника на ведення активних бойових дій в місті Київ, де зареєстрований та фактично знаходиться відповідач, протягом лютого-квітня 2022 року, то такі аргументи в даному конкретному випадку не мають правового значення під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено в липні 2022 року.

Інші наведені скаржником обставини фактично стосуються внутрішньої організації робочого процесу в державному органі, що запроваджений на період дії воєнного стану, тобто є суб`єктивними і не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Запровадження дистанційної форми роботи для працівників Укрантбезпеки не може виправдовувати значне зволікання скаржника зі зверненням з апеляційною скаргою, оскільки організація трудового процесу у такий спосіб мала передбачати виконання працівниками своїх посадових обов`язків у режимі віддаленого доступу у повному обсязі.

Суд вважає, що запровадження дистанційного режиму роботи працівників державного органу в цілому не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, оскільки обставини внутрішньої роботи в межах державного органу є суб`єктивними, адже стосуються належної організації роботи в середині органу та залежать від волі керівника та працівників, а тому не виправдовують зволікання у вчиненні процесуальних дій.

Своєю чергою, негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Обставини не здійснення з липня 2022 року ОСОБА_2 представництва інтересів Державної служби України з безпеки на транспорті, у зв`язку з чим була здійснена заміна представника, переведення деяких працівників у простій, що також, за поясненнями скаржника, зумовило пропуск строку, також не можуть бути підставою для несвоєчасного подання апеляційної скарги у даній справі, оскільки відповідач є державним органом, який має правовий статус суб`єкта владних повноважень, та має визначену штатним розписом чисельність працівників, і його процесуальна дієздатність не пов`язана з конкретними особами.

Такі обставини стосуються виключно внутрішньої організації робочого процесу в державному органі та наслідків, які випливають через відсутність механізму своєчасного взаємозаміщення осіб, які представляють інтереси органу, між собою та можливості делегування відповідних функції іншій особі.

Велика кількість постанов винесених Укртрансбезпекою по справах про адміністративне правопорушення, які оскаржуються в судовому порядку, на що посилається скаржник, не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки також стосується внутрішньої організації роботи в державному органі. У свою чергу тривалість процедури оформлення документів безпосередньо залежить від ефективної роботи працівників і не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суд зауважує, що за правилами частини другої статті 9 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного часу органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Суд наголошує, що статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Отже, оскільки скаржник є суб`єктом владних повноважень, який в умовах воєнного часу зобов`язаний здійснювати свої повноваження на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання наведених Державною службою України з безпеки на транспорті причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Відповідно до частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За вказаних обставин, оскільки скаржником апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а підстави, що були наведені ним при зверненні з апеляційною скаргою є неповажними, при цьому в межах встановленого судом строку скаржником не повідомлено суду інших причин, які б свідчили про поважність підстав пропуску такого строку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні заяв Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року у справі №202/761/22 (провадження №2-а/202/21/2022).

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року у справі №202/761/22 (провадження №2-а/202/21/2022).

Ухвала набирає законної сили з 10.01.2023 відповідно до ч.2 ст.325 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк