Справа № 320/909/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Київ № 320/909/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі також позивачка, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 24.11.2020 № 4471/09-04.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 23.09.2020 близько о 15 годині до позивачки, в приміщення магазину (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) завітали працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме - у здійсненні продажу неповнолітньому слабоалкогольного напою, та склали відповідний адміністративний протокол. У подальшому даний протокол був направлений до ГУ ДПС у Київській області для прийняття податкового повідомлення-рішення. Про факт прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачці стало відомо від працівників поліції, оскільки прмірник такого рішення їй ГУ ДПС у Київській області не вручався та не надсилався. Копію податкового повідомлення-рішення від 24.11.2020 № 4471/09-04 позивачка отримала разом із відповіддю на адвокатський запит. Позивачка заперечувала факт вчинення нею порушення норм ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та зазначила, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення вчинення такого не доводять. Крім того, позивачка акцентувала увагу на тому, що протокол про адміністративне правопорушення № 208918 від 23.09.2020 був складений із порушеннями і відносно неналежного суб`єкта відповідальності (тобто, не відносно суб`єкта торгівлі), та що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі зазначеного протокулу закрито 29.12.2020 з причини закінчення строків для притягнення до відповідальності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 відкрито провадження у справі № 320/909/21 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.

На виконання вимог ухвали від 15.02.2021 представник відповідача подав через канцелярію суду відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог повністю. Свої заперечення проти позову відповідач мотивує наступним: працівниками Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області 23.09.2020 складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 20898 відносно громадянки ОСОБА_1 . За змістом цього протоколу 23.09.2020 о 15 год 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці у магазині-кафе за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою «Гараж» ємністю 0,44 л неповнолітньому ОСОБА_2 , не запитавши останнього про вік. За результатами отриманих від органу поліції матеріалів справи про адміністративне порушення та керуючись нормами ст. 15-3 і 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, ГУ ДПС у Київській області прийняло оспорюване податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 № 4471/09-04 про застосування штрафної санкції у розмірі 6 800,00 грн. З огляду на наведене представник відповідача зазначив, що дії контролюючого органу при оформленні та складанні даного податкового повідомлення-рішення є правомірними, здійснені у межах та у спосіб, передбачений чинним закономдавством.

У свою чергу позивачка подала до суду письмові додаткові пояснення, де підтвердила обставини здійснення нею підприємницької діяльності за місцезнаходженням магазину, та додатково повідомила суд про наступне: при проведенні розрахункових операцій в магазині позивачка використовувала зареєстрований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій. 23.09.2020 позивачка не реаізовувала неповнолітній особі слабоалкогольний напій торгової марки «Гараж», позаяк такий взагалі був відсутній в асортименті товарів магазину, та водночас не видавала фіскальний чек за результатами продажу такого товару.

15.03.2021 суд відповідно до своєї протокольної ухвали ухвалив про закриття підготовчого провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В ході судового розгляду справи судом були заслухані пояснення представника позивача, яка зазначила, що ОСОБА_1 не здійснювала продаж алкогольного напою неповнолітньому, що підтвердужється тією обставиною, що будь-який фіскальний чек відсутній, реєстратор розрахункових операцій, який використовує позивачка не перевірявся, а тому представник підтримав доводи позовної заяви та просив позов задовольнити.

У призначене на 08.06.2021 судове засідання сторони особисто не з`явилися та явку своїх уповноважених представників не забезпечили, хоча останні були належним чином повідомлені про дати, час і місце судового засідання. Від позивачки через канцелярю суду надійшла заява від 17.05.2021 щодо здійснення подальшого судового розгляду справи за відсутності позивачки. Від відповідача клопотання або заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У зв?язку з цим судом, відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Станом на 24.11.2020 ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі продуктами харчування (в т.ч. торгівлю алкогольними напоями) за місцезнаходженням магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, з метою здійснення торгівлі алкогольними напоями ФОП ОСОБА_1 отримала відповідну ліцензію строком дії з 24.04.2020 до 24.04.2021.

В той же день своїм розпорядженням від 24.11.2020 № 1051 ГУ ДПС у Київській області вирішило анулювати видану ОСОБА_1 ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстр. № 2001644 від 24.04.2020).

24.11.2020 ГУ ДПС у Київській області прийняло спірне у справі податкове повідомлення-рішення форми «С» за № 4471/09-04, яким у зв`язку із встановленням порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосувало до ОСОБА_1 фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн.

Як стверджувала позивачка та не було спростовано відповідачем, примірник цього податкового повідомлення-рішення від 24.11.2020 ОСОБА_1 отримала разом із листом ГУ ДПС у Київській області від 18.12.2020 вих. № 40823/Адв/10-36-09-00-12 «Про розгляд адвокатського запиту».

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення відповідача безпідставним і протиправним, позивачка звернулася із цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР, продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

У силу норми ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього ж Закону законодавець передбачив застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 6 800 грн.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18-ти років.

При цьому, слід враховувати те, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив правопорушення, в даному випадку - продаж слабоалкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, продавець чи інший працівник господарської одиниці), а визначає, що необхідною умовою для відповідальності суб`єктів господарювання, передбаченої частиною другою статті 17 вказаного Закону, є факт реалізації слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років (аналогічний правовий висновок наведений у тексті постанови Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 819/199/17).

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790.

Так, положеннями п.п. 2 4 цього Порядку фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

До суб`єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Посадові особи і громадяни, які не є суб`єктами господарювання, за порушення норм Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з п. 6 Порядку рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Суд встановив, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 24.11.2020 № 4471/09-04 про застосування до позивачки фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн. за реалізацію слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, став протокол Тетіївського ВП ГУНП в Київській області про адміністративне правопорушення серії АПР18 №20898 від 23.09.2020. Даним протоколом зафіксовано здійснення громадянкою ОСОБА_1 23.09.2020 о 15 год 00 хв. у магазині-кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продажу неповнолітній особі ( ОСОБА_2 ) слабоалкогольного напою «Гараж».

Вказаний протокол був складений працівником поліції у зв`язку із отриманням 23.09.2020 від гр-на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) письмових пояснень по суті обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 («Порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння») Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як вбачається з тексту даних пояснень, ОСОБА_2 вказав на точний час і орієнтовне місце розташування магазину, де він придбав слабоалкогольний напій. Водночас проаналізувавши текст таких пояснень (копія наявна у матеріалах справи) суд встановив, що ОСОБА_2 не ідентифікував особу, яка ніби-то здійснила йому продаж слабоалкогольного напою, та не повідомив про обставину отримання/не отримання ним розрахункового документу за результатом придбання товару і про присутність інших осіб у приміщенні магазину в момент здійснення операції з продажу.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія постанови заступника голови Адміністративної комісії при виконкомі Тетіївської міської ради за № 86 від 29.12.2020 по справі адміністративне правопорушення, вчинене гр-кою ОСОБА_1 . За змістом цієї постанови від 29.12.2020 Адміністративна комісія за результатами розгляду протоколу від 23.09.2020 №208918 визнала ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, з огляду на обставину спливу на момент розгляду по суті матеріалів справи про адміністративне правпорушення строку для накладення адміністративного стягнення, то провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення було вирішено закрити.

Суд встановив, що наведені у тексті постанови № 86 від 29.12.2020 Адміністративної комісії висновки про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, базується виключно на протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість жодні інші матеріали Адімністративною комісією під час прийняття постанови не досліджувалися, як то вбачається з тексту самої постанови.

Між тим позивачкою у справі заперечуються обставини щодо здійснення нею продажу 23.09.2020 у магазині неповнолітній особі слабоалкогольного напою торгової марки «Гараж». Зокрема, позивачка пояснила, що серед реалізуємих в її магазині алкогольних напоїв був відсутній той, що зазначений в тексті протоколу серії АПР 18 № 20898 від 23.09.2020. У свою чергу працівник поліції при складанні протоколу не перевірив наявний в магазині асортимент алкогольної продукції та не встановив наявність у приміщенні магазину одиниць та/або цінників на відповідний товар. Також поліцейський не звернув увагу на те, що неповнолітня особа не пред`явила для огляду в якості доказу операції з придбання слабоалкогольного напою саме у магазині позивачки відповідний фіскальний чек реєстратора розрахункових операцій.

У контексті з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У свою чергу нормами ч. 1 і 2 ст. 254, ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Проаналізувавши текст протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 20898 від 23.09.2020, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом встановлено, що такий протокол позивачкою не підписаний та не містить відміток про відмову останньої від підписання цього протоколу та відмову у наданні поліцейському пояснень (заперечень) по факту пред`явленого їй обвинувачення в порушенні норм ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також у протоколі відсутні відомості про те коли і о котрій годині відбудеться розгляд адміністративної справи щодо обставин, викладених у ньому та у графі "підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляд справи" такий підпис відсутній.

Також, у даному протоколі не зазначено інформації про виявлення безпосередньо у приміщенні магазину одиниць товару, аналогічного тому, що вказаний у поясненнях ОСОБА_2 , та/або про вилучення на місці слабоалкогольного напою «Гараж», про наявність у потерпілого фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» мав підтвердити продаж зазначеного товару. Водночас у протоколі не зазначені свідки, які б могли підтвердити факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітньому саме у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Між тим, суд встановив, що на момент складання протоколу від 23.09.2020 у приміщенні магазині був наявний зареєстрований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій. Як пояснив суду представник позивачки та не було спростовано відповідачем, кожна без виключення операція з продажу товару у магазині (тим більше алкогольних напоїв) супроводжується роздрукуванням чеку через фіскальний реєстратор. Тобто, належним документальним свідченням продажу слабоалкогольного напою неповнолітньому мав слугувати фіскальний чек, виданий зареєстрованим за позивачкою реєстратором розрахункових операцій. Разом з тим, як свідчать наявні у справі матеріали, такий чек відсутній.

Враховуючи все наведене у сукупності суд дійшов висновку, що самі по собі протокол Тетіївського ВП ГУНП в Київській області про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 20898 від 23.09.2020 та пояснення ОСОБА_2 від 23.09.2020 не можуть бути достатніми та належними доказами для притягнення позивачки до відповідальності за порушення вимог ст. 15-3 № 481/95-ВР відповідно до ч. 2 ст. 17 цього ж Закону, шляхом застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу. Натомість відповідно норм ст. 80 Податкового кодексу України контролюючий орган з урахуванням обставини отримання матеріалів справи про адміністративне правопорушення (тобто, протоколу, разом з поясненнями) не був позбавлений можливості ініціювати проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з метою встановлення факту допущення позивачкою порушення вимог ст. 15-3 № 481/95-ВР. Таким чином, прийняття ГУ ДПС у Київській області оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 24.11.2020 № 4471/09-04 виключно на підставі протоколу, що за своїм змістом не відповідав частково вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та без з`ясування всіх необхідних обставин для встановлення факту вчинення податкового правопорушення, суд вважає передчасним.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 21.01.2021 № 321, позивачкою під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., який підлягає присудженню на користь останньої у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 132, 134, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 24.11.2020 № 4471/09-04.

3. Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5-а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.