Справа № 420/14399/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) 10.10.2022 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) , в якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 "грошової допомоги на оздоровлення", передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2016, 2017 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 "грошову допомогу на оздоровлення" за 2016, 2017 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення", виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20,

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 "грошової допомоги на оздоровлення" за 2018, 2019 роки передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 "грошову допомогу на оздоровлення" за 2018, 2019 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням "індексації грошового забезпечення" виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням "індексації грошового забезпечення" виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з 20.07.2016 по 15.08.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 року №170 позивача було звільнено з військової служби. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі №420/1485/20 відповідачем 16.06.2021 року виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016 по 15.08.2019 у сумі 139776,34 грн., при цьому індексація грошового забезпечення за серпень 2019 року (за повний місяць) склала 4258,75 грн. Позивачу стало відомо, що відповідач при обрахунку розміру "грошової допомоги на оздоровлення", передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 20П-XП "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2016, 2017 роки протиправно не враховував "щомісячну додаткову грошову винагороду" та "індексацію грошового забезпечення" виплачену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20, а за 2018, 2019 роки не врахував "індексацію грошового забезпечення", виплачену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.Також позивач зазначає, що при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016 - 2019 роки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XП "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та яка була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року у справі №420/1484/20, відповідач протиправно не врахував у складі грошового забезпечення "індексацію грошового забезпечення", виплачену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Така протиправна бездіяльність відповідача призвела до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019 роки та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

З посиланням на ч. 1 статті 10-1 ч. 14 ст. 15 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( далі - Закон № 2011-ХІІ) позивач зазначає, що обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення. Частинами 3-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації .

Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Не врахування відповідачем індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки призвело до виплати знеціненого грошового забезпечення та є протиправним, а тому такі виплати підлягають перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, постанові від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, постанові від 19 березня 2020 року у справі №820/5286/17, від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, у постановах: від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 11 грудня 2019 у справі №638/5794/17, від 27 грудня 2019 у справі №643/11749/17.

Впродовж проходження військової служби позивачу щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, яка мала систематичний характер та з якої щомісяця утримувався єдиний соціальний внесок.Тому щомісячна додаткова грошова винагорода повинна враховуватися при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення. Статтею 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що місячне грошове забезпечення складається з його основних та щомісячних додаткових видів, до яких входять підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер. Дане узгоджується з правовою позицією наведеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17 .

Ухвалою від 14.10.2022 позовна заява залишена без руху.

Заявою від 21.10.2022 представник позивача усунув недоліки, ухвалою від 27.10.2022 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу без виклику представників сторін у письмовому провадженні.

16.11.2022 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. На час проходження військової служби позивачем діяли два нормативно правові акти, що регулюють порядок виплати грошового забезпечення. До 1 серпня 2018 діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція № 260), затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260, та Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який застосовувався з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Відповідно до пункту 1.2. Інструкції № 260, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Пункт 30.3. Інструкції № 260 вказує, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Порядок виплати грошового забезпечення у пункті 2 Розділу 1 включає до грошового забезпечення щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги. Обидва документи зазначають, що один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідач стверджує, що при виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки не була врахована індексація при визначенні бази обрахування, оскільки індексація не є складовою грошового забезпечення, а є гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності грошових доходів громадян. Більше того, сама природа індексації не дозволяє враховувати її у дану виплату, оскільки вона не є сталою величиною та змінюється залежно від рівня інфляції. Тобто, не є зрозумілим, яку суму індексації потрібно враховувати при включенні її до складу грошової допомоги на оздоровлення.

Це також стосується виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексація не включається до розрахунку такої компенсації, оскільки не є постійною складовою грошового забезпечення.

Заперечує відповідач і щодо необхідності врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення, оскільки вона також має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира військової частини (установи, організації) або вищого командира залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється як грошова допомога при оздоровленні.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 20.07.2016 по 15.08.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 року №170 позивача було звільнено з військової служби.

При цьому, за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, тому позивач звернувся до суду з позовом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/1485/20 від 08.04.2020 позовні вимоги задоволені, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016 по 15.08.2019 в сумі 141904,91 грн. Як стверджує позивач, індексація виплачена лише 16.06.2021.

ОСОБА_1 протягом 2016-2019 рр. один раз на рік виплачувалась "грошова допомога на оздоровлення", передбачена статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" . З наданої суду довідки про суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вбачається, що в жовтні 2016 року ОСОБА_1 була виплачена грошова допомога на оздоровлення в сумі 4653 грн. 88 коп., в лютому 2018 року в сумі 4724 грн., в травні 2019 року в сумі 10903 грн. 73 коп.

При обчисленні грошової допомоги на оздоровлення до складу місячного грошового забезпечення увійшли такі складові, як посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, інші постійні надбавки, премія, але не була включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислювалась ця грошова допомога, така складова як щомісячна додаткова грошова винагорода (у 2016-2017рр) та індексація (у 2016-2019рр.), що відповідач не заперечує. За доводами військової частини діючі на час спірних відносин законодавчі нормативно-правові акти не передбачали можливим врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги для оздоровлення, оскільки індексація не є складовою грошового забезпечення. Також, на думку відповідача, не включається до складу грошового забезпечення для обчислення допомоги на оздоровлення у 2016-2017рр. така складова як щомісячна додаткова грошова допомога, оскільки вона має тимчасовий, а не постійний характер. Пунктом 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, встановлювалось, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також не була виплачена при звільненні ОСОБА_1 з військової служби грошова компенсація за невикористану в 2016-2019 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій , тому позивач звертався до суду з позовом про примусове її стягнення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 по справі № 420/1484/20 позов задоволений, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період 2016-2019 роки, як учаснику бойових дій, з розрахунку грошового забезпечення на день звільнення з військової служби. Позивач зазначає, що фактично компенсація за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 15451,49 грн. була виплачена 18.12.2020. Разом з тим, її розмір позивач вважає заниженим, оскільки при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016 - 2019 роки, військова частина не врахувала індексацію грошового забезпечення. Право на отримання індексації за цей період підтверджено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Мотиви, з яких відповідач заперечує необхідність включення індексації грошового забезпечення в розрахунок сум компенсації за невикористані дні відпустки, є аналогічними, а саме - компенсація також вираховується із постійних складових грошового забезпечення, склад якого вказано в Законі №2011-ХІІ, до яких не входить індексація, яка не є сталою величиною та змінюється залежно від рівня інфляції, не є складовою грошового забезпечення, а є гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності грошових доходів громадян.

Отже спірними питаннями в цій справі є склад грошового забезпечення військовослужбовців, з якого має обчислюватись грошова допомога на оздоровлення та компенсація за невикористані дні відпустки за період служби 2016-2019рр.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У свою чергу, спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

Так, частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.(п.2 ст. 9 Закону 2011)

П.4. ст. 9 Закону передбачає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно положень ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для обчислення грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку не регулюється положеннями Закону № 2011-XII.

Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-ХІІ , Інструкції № 260, якими імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку, що забезпечує дотримання прав осіб, які перебувають на військовій службі, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації призвело б до застосування для визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, постанові від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, постанові від 19 березня 2020 року у справі №820/5286/17, постанові від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, предметом розгляду яких було включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру "грошової допомоги на оздоровлення" та "одноразової грошової допомоги при звільненні".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 11 грудня 2019 у справі №638/5794/17, від 27 грудня 2019 у справі №643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

Щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена КМУ № 889 від від 22.09.2010 року (втратила чинність 01.03.2018). Позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду виплачували в розмірі 60% з серпня 2016 по лютий 2018 року включно.

Частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Сторони не заперечують тієї обставини, що при обчисленні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення протягом 2016-2019 рр. за базу обчислення приймалось розмір грошового забезпечення, яке складалось з посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, інших постійних додаткові види грошового забезпечення, при цьому щомісячна додаткова грошова допомога не включалась до такого розрахунку.

Позиція відповідача щодо відмови від включення додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, ґрунтується на нормах Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, яка діяла в 2016-2017 роках, та на тому, що така винагорода мала тимчасовий, а не постійний характер. П.8 Інструкції № 550 передбачав, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, застосовуючи приписи Інструкції № 550 як спеціального нормативно-правового акту, що визначають структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, частиною четвертою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Міністру оборони України, керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення, та види виплат, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до їх компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

При визначенні розміру грошового забезпечення для обчислення розміру грошової допомоги на оздоровлення застосуванню підлягає саме Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки з довідки про склад грошового забезпечення позивача за період 2016-2019 рр. вбачається, що з серпня 2016 по лютий 2018 року включно додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні. За наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2017 рр. , щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889,

Посилання відповідача на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 03 березня 2015 року та 16 червня 2015 року (справи № 21-32а15, 21-621а14 відповідно), від 01 березня 2018 року, справа № 761/17387/17, суд не бере до уваги, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Верховного Суду України та Верховного Суду.

Виходячи з вищезазначеного щомісячна додаткова грошова винагорода повинна враховуватися при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 рр.

Дане узгоджується з правовою позицією наведеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, де при касаційному розгляді було в тому числі враховано висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 16.05.2019 у справі №826/11679/17, від 31.07.2019 у справі №826/3398/17, від 19.09.2019 у справі №826/14564/17, від 22.10.2019 у справі №520/3505/19, від 22.10.2019 у справі №826/2447/18, від 05.12.2019 у справі №295/5200/18, від 16.12.2019 у справі №825/812/17, від 19.02.2020 у справі №822/2741/17, від 28.02.2020 у справі №817/1427/17, від 14.04.2020 у справі №820/3719/18, від 07.09.2020 у справі №620/720/20, від 23.12.2020 у справі №826/8081/16, від 29.12.2020 у справі №240/1095/20.

Питання віднесення щомісячної додаткової грошової винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення було повторно розглянуто Великою Палатою Верховного Суду та у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Повний текст рішення складений 10.01.2023 з урахуванням перебування судді у відпустці з 19.12.2022 по 31.12.2022.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИ Р І ШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2016, 2017 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 роки передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019 роки передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2018, 2019 роки передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Пятого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя В.В.Хом`якова