Справа № 380/13129/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Львівської митниці (місцезнаходження: вул. Костюшка 1, м. Львів, 79000; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700012/2 від 20.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданої представником позивача митної декларації, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA 209000/2022/700012/2 від 20.07.2022. Вважає таке рішення необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Крім того, зазначає, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості транспортного засобу не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару. Також зазначає, що в доданих до декларації на підтвердження вартості товару документах міститься інформація про придбаний автомобіль та його вартість, однак відповідач безпідставно їх не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 26.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача 12.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що приймаючи вказане рішення про коригування митної вартості товару митний орган використав інформацію для визначення митної вартості, взяту за інтернет посиланням (Uzywane Iveco Daily Jegger Autolaweta 35S18 - 200 000 PLN, 30 000 km, 2021 - otomoto.pl) на автомобіль, що за своїми технічними характеристиками, комплектацією максимально подібний до заявленого позивачем, де митна вартість товару складала 200952,03 PLN з яких 200,00 євро = 952,03 PLN - транспортні витрати, тому ціна транспортного засобу була скоригована і приведена у відповідність залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу, отже митна вартість визначена за резервним методом, про що і проводились консультації між митним органом та декларантом. Відтак зазначає, що спірне рішення про коригування митної вартості товару є правомірним, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 11.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , надав довіреність ОСОБА_2 , якою уповноважив останнього придбати на ім`я позивача у фізичної чи юридичної особи на території будь-якої держави світу будь-який транспортний засіб, перегнати його з-за кордону на територію України, бути представником позивача на митниці та в органах державного митного контролю, органах держаної прикордонної служби, на станціях та підприємствах технічного обслуговування та ремонту незалежно від підпорядкування і форми власності, в банківських установах, в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС, органах Національної поліції України, перед фізичними, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями з усіх питань, пов`язаних з митним оформленням придбаного на ім`я позивача транспортного засобу, його сертифікації та реєстрації у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 07.07.2022 придбав у VINCAR HUBERT SZYMANSKI, Старий замосць, 15, 26-704, Пшиленк, Польща вживаний спеціальний автомобіль допомоги на дорозі, марки MKA-AСCORD/IVECO, модель 35S18, 2021 року, №VIN: НОМЕР_2 , що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсу) №6/07/2022 від 07.07.2022.

Декларантом ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 подано до митного контролю митну декларацію №UA209180/2022/047684 на вантажний автомобіль IVECO, модель 35S18, категорія №1, що використовувався, 2021 року випуску, дата першої реєстрації: 26.05.2021, номер кузова НОМЕР_3 , об`ємом 2998 см. куб., 132 Kw, тип двигуна дизельний, колісна формула 4х2, жовтого кольору. Загальна кількість місць для сидіння 3. Країна виробництва Іспанія (ES), виробник «IVECО».

Митну вартість декларантом визначено за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в сумі 115000,00 злотих.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості транспортного засобу, уповноважена особа декларанта разом з митною декларацією №UA209180/2022/047684 подала наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №6/07/2022 від 07.07.2022, декларацію про походження товару (Declaration of origin) №6/07/2022 від 07.07.2022, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 07.07.2022, договір про надання послуг митного брокера б/н від 08.07.2022, довіреність від 07.07.2022, талон від 12.07.2022, фото від 12.07.2022, копію митної декларації країни відправлення №22PL301010E0857877 від 07.07.2022, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.073524-22 від 11.07.2022, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FJ 864048 від 06.11.2017, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України №КС 359372 від 10.09.2004, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2022/000412.

Не погодившись з заявленою декларантом митною вартістю товару, 20.07.2022 відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700012/2, згідно з яким митну вартість автомобіля встановлено у розмірі 200952,03 злотих.

Згідно з п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700012/2, обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 2а) (оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній митній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості) та 2б) (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається чи пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції) статті VII ГАТТ. У митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не відповідає дійсній митній вартості. Тому, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Під час розгляду поданих до митного контролю документів, встановлено, що декларантом надано підтвердження готівкової оплати від 07.07.2022 №Б/Н на суму 115000,00 PLN, відповідно до якого не можливо ідентифікувати за яке саме IVECO перераховано кошти, в документі відсутній VIN COD, реєстраційний номерний знак, № фактури, на зазначеному документі відсутній атребут банку - відтиск печатки. Декларантом додано додатково висновок експерта від 19.07.2022 №422/22, який митним органом не взято до уваги, так як експертом для порівняльного підходу при визначені вартості досліджуваного транспортного засобу взято не коректне оголошення інтернет пропозиції, а саме: відповідно до оголошення, дата виготовлення 01.2021 рік, а дата першої реєстрації - 16.02.2017, що суперечить одне іншому, а пробіг становить 120672 км., (відповідно до фото одометра з зони митного контролю досліджуваного авто, пробіг становить - 30873 км.), також комплектації автомобіля, що використовує експерт, як джерело цінової інформації - без спального місця. Найменша вартість подібного транспортного засобу без спального місця на провідних сайтах Європейського Союзу з продажу транспортних засобів становить 155900,00 PLN (https://www.otomoto.pl/oierta/iveco-daily-35s18-polski-salon-i-wszy-wlasciciel-jak-nowy-od-reki-iD6EwofN.html). Зазначені характеристики впливають на формування вартості, але експертом не враховано зазначене. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувало інтернет посилання (Uzywane Iveco Daily Jegger Autolaweta 35S18 - 200000 PLN, 30 000 km, 2021 - otomoto.pl) на атомобіль такої ж торгової марки, моделі, року виготовлення, що за своїми технічними характеристиками, комплектацією максимально подібний до заявленого декларантом, де митна вартість товару складала 200952,03 PLN з яких 200,00 євро = 952,03 PLN - транспортні витрати».

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2022/000412.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів не погоджується, вважає його протиправним та таким, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України) від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 та Генеральною угодою про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно з Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Так, як вже зазначалося вище, з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2022/000412 судом встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивачем одночасно з митною декларацією подано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №6/07/2022 від 07.07.2022, декларацію про походження товару (Declaration of origin) №6/07/2022 від 07.07.2022, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №РС/ААК0031295 від 07.07.2022, договір про надання послуг митного брокера б/н від 08.07.2022, довіреність від 07.07.2022, талон від 12.07.2022, фото від 12.07.2022, копію митної декларації країни відправлення №22PL301010E0857877 від 07.07.2022, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.073524-22 від 11.07.2022, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FJ 864048 від 06.11.2017, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України №КС 359372 від 10.09.2004

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що декларантом до митного оформлення надано усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.

Втім, як слідує з оскаржуваного рішення, у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки, як стверджує відповідач, заявлена митна вартість товару не підтверджена документально. Відтак, відповідач виставив декларанту вимогу про подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У контексті зазначеного варто зауважити, що ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, витребування документів, передбачених положенням ч. 3 ст. 53 МК України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Згідно з положенням ч. 4 вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у ч. 2 і ч. 3 цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №809/946/17.

При цьому, відповідач зазначає, що підставами для виникнення сумнівів у митній вартості визначеній позивачем та витребування додаткових документів були сумніви щодо заявленою митної вартості товару, з огляду на те, що декларантом надано підтвердження готівкової оплати від 07.07.2022 №Б/Н на суму 115000,00 PLN, відповідно до якого не можливо ідентифікувати за яке саме IVECO перераховано кошти, в документі відсутній VIN COD, реєстраційний номерний знак, № фактури, на зазначеному документі відсутній атребут банку - відтиск печатки.

З огляду на вказане, суд зазначає, що такі висновки відповідача суперечать матеріалам справи та нормам законодавства, оскільки митний орган не може оцінювати документи іноземних держав з точки зору достатності та необхідності реквізитів. Більше того, митний орган міг та повинен був скористатися правом запиту до держави банку з метою перевірки цих обставин. Те саме стосується інших припущень митного органу, перелічених вище. Відсутність в касовому чеку посилань на VIN-код чи реєстраційний номер автомобіля не можуть бути підставою для відхилення їх, оскільки вказаний документ містить інші дані, що дозволяють ідентифікувати операцію.

Окрім того, вказане зауваження жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки саме по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Так, зокрема згідно з наданою представником позивача при здійсненні митного оформлення транспортного засобу квитанцією фінансової установи «Bank Polski» про оплату транспортного засобу від 07.07.2022, сума коштів у розмірі 115000,00 PLN була сплачена 07.07.2022 о 10:31 год., за автомобіль ACORD/IVECO, отримувач коштів - VINCAR HUBERT SZYMANSKI, номер рахунку НОМЕР_5 , платник - замовник ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , на підставі наявної в матеріалах справи довіреності.

Водночас, як встановлено судом з рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №6/07/2022 від 07.07.2022, наданого представником позивача при здійсненні митного оформлення транспортного засобу, за автомобіль ACORD/IVECO НОМЕР_3 покупець - ОСОБА_4 повинен був сплатити 115000,00 злотих, продавцю - VINCAR HUBERT SZYMANSKI на рахунок № НОМЕР_5 .

Крім цього, як слідує з матеріалів справи, вказана вартість автомобіля ACORD/IVECO модель 35S18, VIN: НОМЕР_3 (115250,00 злотих) підтверджується також копією митної декларації країни відправлення №22PL301010E0857877 від 07.07.2022, де відправником/експортером зазначено - VINCAR ОСОБА_5 , а одержувачем ОСОБА_6 .

При цьому, у МД країни відправлення вказується статистична вартість транспортного засобу (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту) - 115250,00 злотих, а не фактурна вартість експортованого автомобіля - 115000,00 злотих, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою, як підставу для коригування вартості даного транспортного засобу.

Тобто, вказані документи містять ідентифікуючі дані, які узгоджуються з рахунком-фактурою, митною декларацією країни відправлення та містять усі числові дані, що дозволяють визначити митну вартість автомобіля за першим методом - ціною договору (контракту).

Вказане спростовує доводи відповідача щодо недостовірності фінансової операції з придбання позивачем автомобіля марки за 115000,00 злотих. Будь-яких доказів про недійсність, недостовірність чи наявність неточностей, які б зумовлювали висновок про фіктивність рахунку-фактури (інвойсу) №6/07/2022 від 07.07.2022 або ж квитанції фінансової установи «Bank Polski» про оплату транспортного засобу від 07.07.2022 на суму 115000,00 PLN відповідач суду не надав.

Відтак, суд зазначає, що відповідач не довів наявності розбіжностей у документах, поданих позивачем, які зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, також не довів ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

При цьому варто зауважити, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи № 809/1884/16, посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст. 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Аналіз вказаних підстав в сукупності з поданими декларантом документами, дає підстави для висновку, що у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.53 МК України, документами, що підтверджують митну вартість товару, є рахунок-фактура (інвойс), банківські документи про оплату товару, тому подані позивачем документи та їх дані підтверджували в повній мірі ціну товару.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); т) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Саме перший метод - за ціною договору обрав позивач під час декларування автомобіля, однак відповідачем застосовано резервний метод.

Так, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України. За правилами ч.ч. 3, 8 згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Статтею 64 МК України, якою регламентовано застосування резервного методу, визначено - у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Приписами ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постанова Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17.

Водночас, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган не застосовує метод 2а, 2б з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари та подібні (аналогічні) товари, методів 2в та 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Окрім цього визначається, що джерелом для коригування митної вартості слугувало інтернет посилання (Uzywane Iveco Daily Jegger Autolaweta 35S18 - 200000 PLN, 30 000 km, 2021 - otomoto.pl) на атомобіль такої ж торгової марки, моделі, року виготовлення, що за своїми технічними характеристиками, комплектацією максимально подібний до заявленого декларантом, де митна вартість товару складала 200952,03 PLN з яких 200,00 євро = 952,03 PLN - транспортні витрати.

З даного приводу, суд враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження, тощо.

Більше того, суд звертає увагу, що на вимогу митного органу представником позивача було надано митному органу висновок експертно-товарознавчого дослідження від 19.07.2022 №422/22, яким підтверджується, що вартість ввезеного представником позивача на митну територію автомобілю може не перевищувати 115000,00 злотих.

Разом з тим, окремі недоліки наданого висновку, не свідчать про те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб.

Також окремі недоліки наданого висновку не можуть свідчити про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами мережі Інтернет, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інформаційних ресурсів.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не обґрунтував застосування саме резервного методу для визначення митної вартості товару.

Підсумовуючи, суд зазначає, що ціною продажу товару є ціна, зазначена в рахунку-фактурі, позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

З урахуванням досліджених судом фактичних даних, суд приходить висновку, що спірне рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA 209000/2022/700012/2 від 20.07.2022 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700012/2 від 20.07.2022.

Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: вул. Костюшка 1, м. Львів, 79000; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна