Справа № 500/4132/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4132/22

11 січня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд із врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 30.11.2022:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.10.2022 №07 щодо відмови у перерахунку пенсії у зв`язку із зміною страхового стажу набутого до 01.01.2004 року (дорахуванні до страхового стажу періодів роботи у Львівській ПМК-7 з 31.05.1989 року по 01.08.1989 року та у Гусятинському госпрозрахунковому пересувному механізованому загоні з 01.08.1989 року по 01.06.1996 рік) згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи у Львівській ПМК-7 з 31.05.1989 року по 01.08.1989 року та у Гусятинському госпрозрахунковому пересувному механізованому загоні з 01.08.1989 року по 01.06.1996 рік згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 і здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати призначення пенсії по інвалідності, тобто з 18.01.2019.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною страхового стажу набутого до 01.01.2004 (дорахувати стаж за період з 31.05.1989 по 01.08.1989 та з 01.08.1989 по 01.06.1996). Однак, відповідач відмовив у перерахунку пенсії, вказав, що не врахував трудову книжку для підтвердження стажу роботи, оскільки на титульній сторінці трудової книжки міститься слабкий відтиск печатки.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача, вказує на те, що він не несе відповідальності за виправлення в трудовій книжці, а також зазначає, що коли у ПФУ є сумніви щодо некоректних записів у трудовій книжці то орган пенсійного фонду мав би самостійно провести перевірку дійсності таких записів в трудовій книжці.

З огляду на викладене, вважає, що відповідач порушив його право на отримання пенсії. Тому, позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 18.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач, на виконання вимог ухвали суду, 30.11.2022 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, зокрема виклав позов у новій редакції про вимоги якого наведено вище.

Ухвалою суду від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 11.01.2023.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначив, що позивач 26.09.2022 звернувся із заявою, до заяви було додано трудову книжку серія НОМЕР_2 від 16.09.1979 в якій на титульному аркуші міститься слабкий відтиск печатки. За таких обставин зазначену трудову книжку неможливо врахувати для підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 . З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення, а саме на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання 11.01.2023 сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІУ).

Позивач, 26.09.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною страхового стажу набутого до 01.01.2004 року (дорахувати стаж за період з 31.05.1989 року по 01.08.1989 року та з 01.08.1989 року по 01.06.1996 року).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.10.2022 за №1900-0207-8/28711 позивачу направлено рішення про відмову у перерахунку пенсії.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви про перерахунок пенсії не враховано трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки міститься слабкий відтиск печатки. За таких обставин зазначену трудову книжку не враховано для підтвердження стажу роботи.

Не погоджуючись із відповіддю відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як видно з матеріалів справи, а саме, із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 за номером 17 та 18 на стор. 14-15, позивач працював у Львівській ПМК-7 з 31.05.1989 по 01.08.1989, згідно записів за номером 19, 20 та 21 на стор. 16-17 трудової книжки позивач призначений начальником Гусятинського госпрозрахункового пересувного з 01.08.1989 по 01.06.1996.

Що стосується посилань відповідача на те, що на титульному аркуші міститься слабкий відтиск печатки, як підставу для не зарахування зазначених періодів роботи до стажу, то суд їх до уваги не приймає, оскільки в трудовій книжці наявні записи про характер роботи позивача на цьому підприємстві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наведені обставини свідчать про залишення відповідачем поза увагою період роботи позивача.

Вищезазначені відомості з трудової книжки, які підтверджують, що позивач у зазначені періоди дійсно працював на підприємстві, відповідачем не спростовані.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував періоди роботи з 31.05.1989 по 01.08.1989 та з 01.08.1989 по 01.06.1996.

З аналізу вказаних норм права судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що підставою для перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача у Львівській ПМК-7 з 31.05.1989 по 01.08.1989 та у Гусятинському госпрозрахунковому пересувному механізованому загоні з 01.08.1989 по 01.06.1996 мають бути зараховані до загального стажу, оскільки недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому трудову книжку позивача НОМЕР_1 , слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача зазначених періодів є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Крім того, відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Також суд наголошує, що згідно із частиною першою статті 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком №22-1 установлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із частиною першою статті 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Водночас суд наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише у випадку якщо записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на момент їх внесення законодавства, то орган пенсійного фонду повинен вживати заходи з метою перевірки відповідних відомостей, а не покладати тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав на позивача.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд вважає протиправним та прийшов до висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати зазначені періоди роботи до страхового стажу позивача.

Також, позивачем заявлено вимогу щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, з дати призначення пенсії по інвалідності.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1058 перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.10.2022 (з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа), оскільки позивач звернувся до відповідача 26.09.2022, а тому вимога позивача про проведення перерахунку пенсії з 18.01.2019 не підлягає до задоволення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави задоволення позовних вимог частково.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 03.10.2022 №07 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 31.05.1989 по 01.08.1989 та з 01.08.1989 по 01.03.1996 згідно із трудової книжки НОМЕР_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2022.

5. В задоволені решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 січня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.