Справа № 280/102/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2023 року м. Дніпросправа № 280/102/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.07.2022 року (суддя Татарінов Д.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 13.07.2022 року) у адміністративній справі №280/102/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання зарахувати до стажу певний період роботи та провести перерахунок пенсії, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у зарахуванні в подвійному розмірі стажу роботи за період з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року та з 01.01.2004 року по 31.03.2020 року; зобов`язати відповідача зарахувати йому до страхового стажу періоди роботи з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року та з 01.01.2004 року по 31.03.2020 року у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та провести перерахунок та виплату призначеної пенсії з 12.04.2020 року з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.07.2022 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права. Апелянт зазначав, що судом не враховано того, що позивача відповідно до його заяви було переведено на пенсію за віком. Апелянт зазначив, що у зв`язку з цим перерахунок з зарахуванням періоду роботи у пільговому розмірі, який передбачено ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не має підстав. Суд дійшов помилкового висновку, що зарахування стажу позивачу не пов`язано із набранням чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не обмежується стажем до 01.04.2004 року при обчисленні стажу пенсії а віком. Такі висновки стосуються лише обчислення стажу у випадку призначення пенсії за вислугу років. Апелянт зазначав, що згідно п.16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, тобто виходячи з системного аналізу положень п. «е» ст.55, ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», можна зробити висновок, що, як до 1 січня 2004 року, так і після, застосовуються лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 1 січня 2004 року зараховуються на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку, що позивачем дотримані строки звернення до суду, так як позивач звернувся до суду 05.01.2022 року (хоча про порушення свого права взнав у червні 2020 року з моменту отримання виплати пенсії), тому його позовні вимоги можуть бути розглянуті з урахуванням шестимісячного строку, з урахуванням того пенсія є щомісячним періодичним платежем. Апелянт зазначав, що період роботи з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Апелянт зазначав, що з урахуванням наказу Міністерства охорони здоров`я від 08.101997 року №303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» та ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховуються у подвійному розмірі періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімації відповідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 року №303 у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії, відділеннях інтенсивної терапії. З наданих позивачем документів вбачається, що в період з 02.05.1992 року по 01.02.2002 року позивач працював на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога відділення «штучна нирка», яке не є реанімаційним відділенням або відділенням анестезіології та інтенсивної терапії, групою анестезіології, відділенням інтенсивної терапії, отже для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу у подвійному розмірі немає законних підстав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з 18.12.2006 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та йому була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я у відповідності до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 27.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримує вказану пенсію за віком. 29.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив надати відповідь щодо зарахування стажу його роботи з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року, 01.01.2004 року по 30.11.2006 року, та з 01.12.2006 року до моменту призначення позивачу пенсії за віком подвійному розмірі, здійснити перерахунок пенсії та виплатити недораховану суму пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 11.08.2021 року №10881-10187/С-02/8-0800/21 відмовило у зв`язку з тим, що із наданих документів не вбачається, що робота у період з 02.05.1992 року по 01.01.2002 року є роботою в реанімаційному відділенні. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (набрав чинності 01.01.2004 року), згідно з яким страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Суд керувався ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 року реорганізовано анестезіологічну службу у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії. Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 року №10.02.11/450 та від 21.06.2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Суд врахував, що ОСОБА_1 згідно трудової крижки працював: з 02.08.1983 року в КУ «Міська клініка лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на посаді лікаря-інтерна реанімаційного відділення; з 08.08.1984 року переведений на посаду лікаря-анестезіолога-реаніматолога реанімаційного відділення; з 01.05.1992 року переведений на посаду лікаря анестезіолога-реаніматолога відділення «штучна нирка»; з 02.01.2002 року відділення «штучна нирка» було перейменовано на відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації; 18.12.2006 року звільнено у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років; з 25.12.2006 року прийнятий в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на посаду лікаря анестезіолога відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації; з 10.05.2007 року переведений на посаду завідуючого відділенням інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикаціі. Відповідно до Довідки від 23.09.2021 року №229, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» підтверджено всі зазначені періоди роботи. Відповідно до штатного розпису складовою стаціонару є лабораторія «Штучна нирка» при реанімаційному відділенні лікарні згідно рішень Запорізької міської Ради народних депутатів №433 від 20.12.1979 року та №153/1 від 28.04.1983 року. З 1985 року лабораторія «штучна нирка» була перейменована у відділення «штучна нирка». У штатному розкладі лікарні від 01.01.1990 року також зазначено відділення «Штучна нирка» при реанімаційному відділенні. У зв`язку з цим, суд вважав, що робота ОСОБА_1 з 01.05.1992 року по 02.01.2002 року на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога відділення «Штучна нирка», яке в свою чергу, відповідно до штатного розпису, було структурним підрозділом реанімаційного відділення КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» дає йому право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі. Суд вважав, що зарахування стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та не пов`язано із набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому, не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004 року. Щодо строку звернення до суду, суд зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 29.07.2021 року щодо зарахування стажу його роботи з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року, з 01.01.2004 року по 30.11.2006 року, та з 01.12.2006 року до моменту призначення йому пенсії за віком подвійному розмірі, а також здійснити перерахунок пенсії та виплатити недораховану суму пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 11.082021 року №10881-10187/С-02/8-0800/21 відмовило у перерахунку пенсії, отже ОСОБА_1 дотримано строк звернення до суду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.12.2006 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» я працівнику охорони здоров`я.

Встановлено, що 27.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року у справі №280/5159/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, починаючи з 12.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після перерахунку пенсії, взнав, що йому не зараховано періоди роботи з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога відділення «штучної нирки», з 01.01.2004 року по 30.11.2006 року на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації у подвійному розмірі; не зараховано весь період роботи у відділенні інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації з 01.12.2006 року до моменту призначення пенсі за віком.

Встановлено, що 29.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо зарахування стажу з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року, з 01.01.2004 року по 3011.2006 року, з 01.12.2006 року до моменту призначення пенсі за віком у подвійному розмір, просив здійснити йому перерахунок пенсії та виплатити недораховану суму пенсії.

Встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області своїм листом від 11.08.2021 року №10881-10187/С-02/8-0800/21 повідомило, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота, зокрема в реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 року №303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» у подвійному розмірі зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімації у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії, групах анестезіології та інтенсивної терапії, відділеннях інтенсивної терапії. Згідно наданих документів, не вбачається, що у період з 02.05.1992 року по 01.01.2002 року ОСОБА_1 працював в реанімаційному відділенні.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , останній працював: з 02.08.1983 року в КУ «Міська клініка лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на посаді лікаря-інтерна реанімаційного відділення; з 08.08.1984 року переведений на посаду лікаря-анестезіолога-реаніматолога реанімаційного відділення; з 01.05.1992 року переведений на посаду лікаря анестезіолога-реаніматолога відділення «штучна нирка»; з 02.01.2002 року відділення «штучна нирка» було перейменовано на відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації; 18.12.2006 року звільнено у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років; з 25.12.2006 року прийнятий в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на посаду лікаря анестезіолога відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації; з 10.05.2007 року переведений на посаду завідуючого відділенням інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикаціі; з 04.04.2019 року КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» перетворена к Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» Запорізької міської ради відповідно до рішення Запорізької міської ради від 10.12.2018 року №73. Довідкою від 23.09.2021 року №229 Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради підтверджено всі зазначені періоди роботи.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 0101.2004 року, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно Законом України «Про пенсійне забезпечення» регулювалися питання пенсійного забезпечення до прийняття та набрання чинності Законом України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положення ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» продовжують діяти, оскільки не визнавалися неконституційними.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 року №10.02.11/450 та від 21.06.2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року працював лікарем анестезіологом-реаніматологом у відділенні «штучна нирка» КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя».

Аналізуючи положення ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наказу Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 року, суд апеляційної інстанції зазначає, що праця в реанімаційних відділеннях, анестезіологічних відділеннях або відділення анестезіології, анестезіологічних відділеннях з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічних групах, відділеннях інтенсивної терапії закладів охорони здоров`я, перш за все передбачає, що особа працює, зокрема лікарем анестезіологом-реаніматологом, а тому період роботи з 02.05.1992 року по 02.01.2002 року підлягає зарахуванню до страхового стажу у подвійному розмірі.

Встановлено, що з 02.01.2002 року відділення «штучна нирка» було перейменовано на відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації; з 01.01.2004 року по 18.12.2006 року ОСОБА_1 продовжував працювати лікарем анестезіологом-реаніматологом у вище вказаному відділенні та був звільнений 18.12.2006 року. У подальшому, 25.12.2006 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації та 10.05.2007 року був переведений на посаду завідуючого відділенням інтенсивної терапії екстрокорпоральних методів детоксикації, де працював до звернення із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд критично приймає твердження пенсійного органу про те, що положень п. «е» ст.55, 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» після 01.01.2004 року, застосовуються лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах, оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення» не втратив силу у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а регулює питання, які не визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в тому числі розрахунок страхового стажу осіб, які працювали, зокрема у галузі охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до твердження пенсійного органу про застосування до спірних відносин судової практики, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17, як застосування ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» лише для призначення (перерахунку) пенсії за вислугу, оскільки у даній постанові суду касаційної інстанції йдеться мова про зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі праці особи у відділенні гіпербаричної оксигенації інтенсивної терапії Львівської обласної клінічної лікарні на посаді лікаря-анестезіолога.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не пропущено строк звернення до суду та не враховує твердження пенсійного органу про те, що ОСОБА_1 мав можливість взнати про не зарахування до його страхового стажу спірних періодів роботи з моменту звернення до суду 31.07.2020 року про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки предметом звернення до суду були інші правовідносини. Під час щомісячного одержання пенсії ОСОБА_1 , останній не мав можливості відслідковувати зарахування його праці у страховий стаж.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.07.2022 року у адміністративній справі №280/102/22 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова