Справа № 280/6756/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Справа № 280/6756/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача включити до загального страхового стажу позивача період її роботи з 21.04.1987 по 25.10.1995 в колгоспі імені Шевченка та призначити пенсію за віком з 15.08.2022;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 09.08.2022.

Ухвалою суду від 05.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що після досягнення пенсійного віку вона у встановленому порядку звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки вважає, що у відповідача не було підстав для не врахування до її страхового стажу періоду роботи з 21.04.1987 по 25.10.1995 в колгоспі імені Шевченка. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки для призначення пенсії чинним законодавством України встановлена умова наявності страхового стажу в розмірі 29 років, якого у позивача немає. Відповідач також вказував на те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 13.04.1993 по 25.10.1995, оскільки виправлення в наказі при прийнятті на роботу та наказ про звільнення має розбіжність з датою звільнення з роботи. Крім того, відповідач вказував на те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 21.04.1987 по 02.03.1993, оскільки інформація про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі мають виправлення. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 15.08.2022 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

23.08.2022 ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №01, в якому зазначено про те, що право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років, а згідно наданих документів страховий стаж позивачки становить 20 років 10 місяців 11 днів, для визначення права 24 роки 01 місяць 21 день (з урахуванням підприємницької діяльності).

Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 13.04.1993 по 25.10.1995, оскільки виправлення в наказі при прийнятті на роботу та наказ при звільненні має розбіжність з датою звільнення з роботи;

період роботи в колгоспі з 21.04.1987 по 25.10.1995, оскільки інформація про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі мають виправлення (частково зарахований по догляду за дитиною до 3х річного віку).

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідач вказав на те, що її страховий стаж становить 24 роки 01 місяць та 21 день, а мінімально необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить, у випадку позивача, 29 років.

При цьому, органом Пенсійного фонду не зараховано до стажу позивача періоди з 13.04.1993 по 25.10.1995 та з 21.04.1987 по 02.03.1993.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Посилання представника відповідача на те, що період з 13.04.1993 по 25.10.1995 не може бути зарахований до стажу позивача через те, що оскільки виправлення в наказі при прийнятті на роботу, суд відхиляє, оскільки дослідивши відомості трудової книжки колгоспника, судом не встановлено будь-яких виправлень, які могли б викликати об`єктивні сумніви щодо роботи позивачу у колгоспі протягом зазначеного періоду.

Також, є недоцільними посилання відповідача на те, що наказ про звільнення має розбіжність з датою звільнення з роботи, оскільки наказ датований 10.12.1995, а останнім робочим днем позивачки є 25.10.1995, тобто фактично позивач відпрацювала 14 днів після подачі заяви про звільнення за власним бажанням. Чинне на той час законодавство не забороняло приймати наказ про звільнення працівника з певної дати, а оскільки відповідачем наказ про звільнення не досліджувався, то відповідно і відсутні підстави для ствердження про наявність будь-яких розбіжностей у трудовій книжці колгоспника.

Так саме є безпідставними посилання відповідача на те, що інформація про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі мають виправлення.

Дослідивши розділ «Трудова участь в громадському господарстві» в трудовій книжці колгоспника судом не встановлено жодних виправлень, які могли б бути підставою для врахування періоду роботи до страхового стажу, оскільки у зазначеному розділі зазначено мінімум трудової участі та фактично виконану норму позивачем.

Також, трудова книжка колгоспника містить застереження, що у певних періодах позивач не виконувала встановлений мінімум трудової участі з поважних причин, а саме через догляд за дитиною з інвалідністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи з 21.04.1987 по 25.10.1995 в колгоспі імені Шевченка, а відповідно наявні підстави для зобов`язання відповідача включити зазначений період до страхового стажу позивачки.

Крім того, оскільки інших недоліків, які б перешкоджали призначенню позивачу пенсії відповідачем не встановлено, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позовні вимоги позивача оформлені некоректно, оскільки друга та третя позовні вимоги дублюють одна одну в частині зобов`язання призначити пенсію, проте, містять різні дати з якої необхідно призначити пенсію, а саме у другій позовній вимозі зазначена дата з 15.08.2022, а у третій 09.08.2022.

Усуваючи зазначений недолік суд зазначає, що оскільки позивач звернулася за призначенням пенсії протягом 3-х місяців від дня виникнення такого права, то в силу положень статті 45 Закону №1058, має право на призначення пенсії з 09.08.2022.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.08.2022 №01, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області включити ОСОБА_1 до загального страхового стажу період її роботи з 21.04.1987 по 25.10.1995 в колгоспі імені Шевченка, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.08.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова