Справа № 560/5310/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5310/22

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

11 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо невиплати в день звільнення 04 січня 2022 року на користь ОСОБА_1 всіх сум, що належали йому до виплати при звільненні. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, з 04 січня 2022 року по 26 квітня 2022 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.07.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні із служби за період з 05.01.2022 по 26.04.2022.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 05.01.2022 по 26.04.2022.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виплата позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснювалася відповідно до розділу VІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищий навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання від 06.04.2016 №260 (в редакції чинній з 21.08.2020). Оскільки ГУНП в Хмельницькій області з питань оплати праці керується спеціальним, а не загальним законодавством, то одноразова допомога при звільненні була виплачена позивачу в строк передбачений пунктом 8 розділу VІ Порядку та умов.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Хмельницькій області на посаді інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП.

На підставі Наказу № 1 о/с від 04 січня 2022 року позивача звільнено з посади відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Остаточний розрахунок при звільненні з позивачем Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області проведено в розмірі 86120,60 грн лише 26 квітня 2022 року, що підтверджується довідкою з АТ КБ "Приватбанк" та випискою по картковому рахунку.

Враховуючи те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов виходив з того, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд наголосив, що стаття 116 КЗпП оперує поняттям "всі суми, що належать працівнику", а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні. Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити поліцейському, який звільняється зі служби, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби.

Отже, зазначена одноразова грошова допомога належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Оскільки позивача звільнено зі служби в поліції з 04.01.2022 року, а виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані дні щорічної основної, додаткової оплачуваної відпустки здійснена відповідачем лише 26.04.2022.

Як наслідок, бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є протиправною. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, виходячи з принципу пропорційності та з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає належним і достатнім способом відновлення порушеного права позивача - стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2022 по 26.04.2022.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені положеннями Закону України "Про Національну поліцію" .

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Однак, зазначений нормативно-правовий акт не визначає підстави та порядок відшкодування поліцейським за затримку виплати належних при звільненні сум, у зв`язку із чим в таких випадках мають застосовуватися норми трудового законодавства.

Зокрема, статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, стаття 116 КЗпП оперує поняттям «всі суми, що належать працівнику», а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити поліцейському, який звільняється зі служби, грошову компенсацію за невикористані дні відпусток, відтак ці виплатиналежать до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

При цьому, статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивача звільнено зі служби в поліції з 04.01.2022 року, а виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані дні щорічної основної, додаткової оплачуваної відпустки здійснена відповідачем лише 26.04.2022.

Як наслідок, бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є протиправною. Тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на пункт 8 розділу VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби» Порядку № 260 стосовно того, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські, суд визнає незмістовними з огляду на приведені вище норми права та правові висновки Верховного Суду, які враховуються судом в силу частини п`ятої статті 242 КАС України, стосовно того, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 05.01.2022 по 26.04.2022 (день фактичного розрахунку), суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На підставі Наказу № 1 о/с від 04 січня 2022 року позивача звільнено з посади відповідно до п.2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) з 05.01.2022.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року по справі № 821/1226/16).

Остаточний розрахунок при звільненні з позивачем Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області проведено в розмірі 86120,60 грн лише 26 квітня 2022 року, що підтверджується довідкою з АТ КБ "Приватбанк" та випискою по картковому рахунку.

Отже, затримка розрахунку при звільненні становить 112 календарних днів (період з 05.01.2022 по 26.04.2022).

При визначенні належної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вірно та обгрунтовано врахував висновки Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 та доцільно застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, з урахуванням таких обставин, як розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про доходи ОСОБА_1 від 04.03.2022 №100 позивачу нараховано заробітну плату за листопад 2021 року в сумі 12549 грн, та за грудень 2021 року в сумі 21058,01 грн.

Отже, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення складав 550,93 грн. (12549 грн+21058,01 грн : 61 календарний день).

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи позицію відповідача та дії позивача, а також розмір недоплаченої суми, виходячи з принципу пропорційності та з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, колегія суддів вважає, що співрозмірною сумою середнього заробітку, затримки повного розрахунку при звільненні є сума в розмірі 61704,16 грн період з 05.01.2022 по 26.04.2022.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, оскільки ні мотивувальна частина, ні резолютивна частина рішення суду першої інстанції не вирішенні з урахуванням вимог законодавства, а саме, в частині обрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок та прийняття нової постанови в цій частині.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 05.01.2022 по 26.04.2022.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2022 по 26.04.2022 у розмірі 61704 (шістдесят одна тисяча сімсот чотири гривні) 16 коп.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.