Справа № 340/1498/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2023 року м. Дніпросправа № 340/1498/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року в адміністративній справі №340/1498/22 (головуючий суддя першої інстанції Притула К.М.) за позовом Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті; Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.02.2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті; Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 01 лютого 2022 року №311439 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу №311439 від 01 лютого 2022 року, яку винесено відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на суму 17000 гривень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зауважує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а в разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія. Наголошує, що судом не взято до уваги ту обставину, що індивідуальну контрольну книжку водія надано лише до позову, а положеннями статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено відповідальність на момент перевірки. Також в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2021 року №318370 водієм не надано жодних заперечень, пояснень стосовно відсутності у нього на час перевірки вказаної книжки водія.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила таке.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснює перевезення вантажів (а.с.17-21, 25-28).

Відповідачі - Державна служба України з безпеки на транспорті, Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті є суб`єктами владних повноважень, які в даних правовідносинах реалізують надані їм Законом України «Про автомобільний транспорт» повноваження.

Відповідачем винесено постанову від 01.02.2022 року №311439 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень (а.с.43).

З тексту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2021 року №318370 та Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 року №311439 вбачається, що ОСОБА_2 - водій транспортного засобу КАМАЗ 53213, номерний знак НОМЕР_2 який належить ФОП ОСОБА_1 , допустив порушення, передбачені статтю 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за які передбачена абзацем 3 частини 1 вказаної статті: перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього закону, а саме відсутня на момент перевірки індивідуальна контрольна книжка (а.с.43, 58).

Позивач стверджує, що на час проведення рейдової перевірки водієм надана представникам відповідача індивідуальна контрольна книжка водія, копія якої додана до позову (а.с. 34-41).

Не погодившись з постановою про стягнення адміністративно-господарського штрафу, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідачем відзив не надавався. Суд, пославшись положення ч.9 ст.80 КАС України (у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами).

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Повноваження відповідача щодо проведення перевірки позивачем не оскаржуються.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 8 статі 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340 ( далі по тексту - Положення № 340).

Згідно з пунктами 1.3, 7.1. Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі по тексту - Порядок №1567).

Відповідно до п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з п.6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, у випадку відсутності тахографа водій вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тон повинен мати індивідуальну контрольну книжку, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування і є іншим способом контролю водіїв.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Зазначені висновки відповідають застосуванню норм матеріального права у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17.

Отже, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія у випадку обладнання транспортного засобу тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

Тож водій транспортного засобу повинен мати при собі та пред`являти інспекторам для контролю на транспорті в тому числі: індивідуальну контрольну книжку а позивач, як автомобільний перевізник, зобов`язаний перевірити наявність у водія індивідуальної контрольної книжки.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що застосування адміністративно - господарського штрафу можливе лише за наявності події порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначалось вище, згідно тексту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2021 року №318370 водієм транспортного засобу, що належить позивачу, допущено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: на момент перевірки відсутня індивідуальна контрольна книжка водія (а.с.58).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на ту обставину, що судом першої інстанції не враховано що індивідуальну контрольну книжку водія надано лише до позову, а положеннями статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено відповідальність на момент перевірки. Також в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2021 року №318370 водієм не надано жодних заперечень, пояснень стосовно відсутності у нього на час перевірки вказаної книжки водія.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Додатку 3 до Порядку №1567 акт перевірки повинен містити, в тому числі, підпис водія транспортного засобу.

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

З наведеної норми вбачається, що особа, яка проводила перевірку у разі відмови водія від підписання акту повинна зробити про це відповідний запис.

Натомість, наведений вище акт перевірки від 01.12.2021 року №318370 не містить ані підпису водія ОСОБА_2 , ані запису посадової особи відповідача про відмову водія від підписання акту перевірки. Також в графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено «ознайомлений», проте не зрозуміло хто саме ознайомлений, яким чином та ким зроблено цей запис.

Причини відсутності підпису водія на акті перевірки відповідачем в апеляційній скарзі не зазначені.

За відсутності доказів щодо ознайомлення водія з актом перевірки, а також за відсутності відповідного запису щодо відмови водія від ознайомлення з актом перевірки, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача є необгрунтованими та апеляційним судом до уваги не приймаються.

Таким чином, вказаний акт перевірки не містить об`єктивних доказів здійснення позивачем порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З огляду на вказане колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявність складу порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в діях позивача, отже відсутність порушення вищевказаних норм чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для винесення постанови від 01 лютого 2022 року №311439 про накладення адміністративно - господарського штрафу.

Отже, виключного з огляду на те, що обставини визначеного в акті перевірки порушення не підтверджуються відповідними доказами, є підстави для задоволення позову.

Посилання суду першої інстанції на положення ч.4 ст.159 КАС України, тобто неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин та кваліфікування відсутності відзиву як визнання позову, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції не зазначено яким чином встановлено відсутність поважних причин неподання відзиву на позов. Доказів неповажності причин, як і самих причин не подання відзиву суб`єктом владних повноважень рішення суду та матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині обгрунтування висновків суду про задоволення позовних вимог

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року в адміністративній справі № 340/1498/22 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року в адміністративній справі № 340/1498/22 змінити в його мотивувальній частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак