Справа № 120/8295/22
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2023 р. Справа № 120/8295/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за участю третіх осіб, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідач) визнання протиправним та скасування наказу.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача - адвокат Швець А.В., вказує, що наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.03.2021 затверджено проект землеустрою та надано у власність громадянам ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0128), ОСОБА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0127), ОСОБА_4 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0126), ОСОБА_5 (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0125) земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Дубівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. В подальшому, позивачем придбано вказані земельні ділянки згідно договору купівлі-продажу від 26.01.2022.

Разом з тим, у липні 2022 року позивач з`ясував, що наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2021 №2-1166/15-21-СГ визнано таким, що втратив чинність наказ від 23.03.2021 №23-320/15-21-СГ "Про надання у власність" та, крім того, ініційовано судові спори до державного реєстратора прав на нерухоме майно Самгородоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про скасування державної реєстрації та рішення про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0128, :02:001:0127, :02:001:0126, :02:001:0125.

Вважаючи наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2021 №2-1166/15-21-СГ таким, що прийнятий поза межами повноважень відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 24.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

09.11.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення вимог ОСОБА_1 та вказав про наступне.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 02.11.2020 №2-15580/15-20-СГ "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" гр. ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га із земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 9,459 га кадастровий номер :02:001:0113 на території Дубівської сільської ради Жмеринського району для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим в подальшому, на виконання Указу Президента України від 15.10.2020 №449 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" та постанови КМУ від 16.11.2020 №1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.12.2020 №16-ОТГ земельна ділянка площею 9,4590 га з кадастровим номером :02:001:0113 передана в комунальну власність Жмеринської міської ради.

16.12.2020 державним реєстратором речових прав Біликовецької сільської ради Жмеринського району зареєстровано право власності на вказану ділянку за Жмеринською міською радою, номер запису про право власності / довірчої власності 39835432.

За результатами розгляду розробленого проекту, 29.12.2020 державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про реєстрацію земельної ділянки площею 2,0 га, яка відводилась у власність ОСОБА_4 , з присвоєнням даній ділянці кадастрового номера :02:001:0126.

Відповідно ділянка площею 9,4590 га з кадастровим номером :02:001:0113 була поділена на чотири ділянки (оскільки дозволи на розробку проектів землеустрою за даної ділянки надано ще трьом громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ). Кадастровий номер :02:001:0113 перенесено до архівного шару Державного земельного кадастру.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.03.2021 №2-320/15-21-СГ "Про надання у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер :02:001:0126 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дубівської сільської ради Жмеринського району.

14.04.2021 державним реєстратором прав на нерухоме майно Самгородоцької сільської ради Хмільницького району зареєстровано право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер :02:001:0126.

Однак, в зв`язку відсутністю даних про право комунальної власності в Державному земельному кадастрі по земельній ділянці площею 2,0 га кадастровий номер :02:001:0126, наказ від 23.03.2021 №2-320/15-21-СГ видано відповідачем з порушенням частин 1, 4 статті 122 Земельного кодексу України, так як дана ділянка належала до земель комунальної власності.

Так, передавши земельну ділянку ОСОБА_4 у приватну власність, відповідач порушив право на розпорядження земельної ділянкою Жмеринською міською радою.

Наказом Головного управління від 05.05.2021 №2-1166/15-21-СГ "Про визнання наказу таким, що втратив чинність", визнано таким що втратив чинність наказ Головного управління від 23.03.2021 року №23-320/15-21- СГ "Про надання у власність".

Листом відповідача від 05.05.2021 №31-2-0.331-4108/2-21 повідомлено третю особу 1 про необхідність звернення до державного реєстратора прав щодо скасування реєстрації права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0126.

При цьому у поданому відзиві представник відповідача наголошує, що оскаржуваний наказ Головного управління від 05.05.2021 №2-1166/15- 21-СГ "Про визнання наказу таким, що втратив чинність", жодним чином не порушує і не може порушувати права позивача, оскільки треті особи у цій справі після отримання земельних ділянок у власність згідно договорів купівлі-продажу від 09.06.2021 передали їх у власність ТОВ "Землетрейд", яке, в свою чергу, передало вказану земельну ділянку в оренду ТОВ "Аграрна фірма Грін Вуд" та лише потім продало її позивачу ОСОБА_1 .

Крім того, оспорюваний наказ був прийнятий 05.05.2021, а право власності позивача виникло лише 26.01.2022, що жодним чином не могло порушити права ОСОБА_1

11.11.2022 представником відповідача подано до суду відповідь на відзив, в якій остання, спростовуючи аргументи, що наведені у відзиві, зауважила, що треті особи у цій справі реалізували свої правомочності власників та відчужили спірні земельні ділянки, однак оскаржуваний наказ порушує саме права ОСОБА_1 як власника цих земельний ділянок станом на даний час, адже на підставі наказу від 05.05.2021 №2-1166/15-21-СГ ГУ Держгеокадастру подано позовні заяви про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Крім того, представник, посилається на правову позицію ВСУ, висловлену у постановах від 04.06.2013 по справі №21-64а13, від 25.06.2016 у справі №21-5459а15, та вказує, що відповідач не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Треті особи своїм правом на подання пояснень щодо спору не скористались, хоча судом, відповідно до положень КАС України, вживались належні заходи для їх повідомлення про розгляд адміністративної справи №120/8295/22.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 26.01.2022, зареєстрованих в реєстрі за №117, №118, 119, №116, ОСОБА_1 (Покупець) придбав у ТОВ "Землетрейд" () (Продавець) у власність земельні ділянки площею 2 га (кожна), яка розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, Дубівська сільська рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0125, кадастровий номер :02:001:0126, кадастровий номер :02:001:0127, кадастровий номер :02:001:0128.

Згідно п.2 Договору відчужувана земельна ділянка належить Продавцю на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. 09.06.2021 реєстровий №3025.

Згідно п.5 Договору вказано, що земельна ділянка на момент укладення Договору перебуває в оренді ТОВ "Аграрна фірма Грін Вуд".

26.01.2022 Договір купівлі-продажу земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису 46363800, 46364357, 46364820, 46365216.

Як встановлено судом, земельні ділянки з кадастровим номером :02:001:0125, :02:001:0126, :02:001:0127, :02:001:0128 набуто ТОВ "Землетрейд" в порядку укладення договорів купівлі-продажу з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В свою чергу, вказані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримали вищевказані земельні ділянки за наслідками затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність наказом ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 23.03.2021 №2-320/15-21-СГ "Про надання у власність".

14.04.2021 державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Уперчук А.В. зареєстровано право власності на земельні ділянки :02:001:0125, :02:001:0126, :02:001:0127, :02:001:0128 зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, судом встановлено, що наказом ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2/15-21-СГ "Про визнання наказу таким, що втратив чинність" у зв`язку з допущеною помилкою, пов`язаною із відсутністю даних про право комунальної власності в Державному земельному кадастрі по кадастрових номерах :02:001:0125, :02:001:0126, :02:001:0127, :02:001:0128 визнано таким, що втратив чинність наказ ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 23.03.2021 №2-320/15-21-СГ "Про надання у власність".

З матеріалів справи вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ініційовано судові спори до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та до державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Уперчук А.В. про скасування державної реєстрації права власності та рішення про державну реєстрацію права (справа №130/1516/21, №130/1464/21, №130/1463/21, №130/1296/21). В якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено, серед інших, ОСОБА_1 .

Вважаючи, що відповідачем прийнято оскаржуваний наказ у цій справі без належних на те повноважень, а на разі треті особи (первинні набувачі земельних ділянок) не мають інтересу його оскаржувати, позивач як власник земельних ділянок звернувся до суду з вимогами про скасування наказу ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2/15-21-СГ "Про визнання наказу таким, що втратив чинність".

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті встановлених обставин справи, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року у справі №18-рп/2004 термін "порушене право", який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

В контексті викладеного слід врахувати те, що позивач ОСОБА_1 оскаржує наказ ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2/15-21-СГ "Про визнання наказу таким, що втратив чинність", яким визнано таким, що втратив чинність наказ ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 23.03.2021 №2-320/15-21-СГ "Про надання у власність", яким затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В свою чергу позивач не є первинним набувачем перелічених вище земельних ділянок.

Проте, вважаючи, що відповідачем прийнято оскаржуваний наказ у цій справі без належних на те повноважень, а на разі треті особи (первинні набувачі земельних ділянок) не мають інтересу його оскаржувати, позивач, як власник земельних ділянок звернувся до суду з вимогами про скасування наказу ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2/15-21-СГ "Про визнання наказу таким, що втратив чинність".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ ГУ Держеокадастру у Вінницькій області від 05.05.2/15-21-СГ прийнято відповідачем без належних повноважень щодо його самостійного скасування.

Варто вказати, що відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області , затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 №603, текст якого міститься у вільному доступі у мережі інтернет, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням (п. 2 Положення №603).

Згідно з пп.15 п.4 Положення №603 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території області;

Відповідно до п.9 Положення №603 Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Акти Головного управління можуть бути скасовані Головою Держгеокадастру повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Міністра аграрної політики та продовольства України, а також Міністром аграрної політики та продовольства України у разі відмови Голови Держгеокадастру скасувати такий акт.

Варто наголосити, що чинним законодавством не встановлено імперативної заборони органу державної влади в цьому випадку ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області самостійно скасовувати, визнавати нечиними власні акти організаційно-розпорядчого характеру у разі виявлення у них помилок та/або винесення їх помилково.

Разом з тим, в контексті встановлених обставин, суд погоджується із відповідачем, що аргументи позивача не містять достатнього обґрунтування негативного впливу рішення, що оскаржується, на конкретні індивідуально виражені їх права чи інтереси ОСОБА_6 .

Водночас, варто вказати, що обов`язковою умовою визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності ради є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями, бездіяльністю чи рішеннями з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, вчиненою дією або допущеною бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються індивідуально виражені права позивача.

При цьому, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист.

Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №359/630/19.

При вирішенні цього спору, варто врахувати й те, що станом на дату подання цього позову право власності ОСОБА_1 не є порушеним, а у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позивач, як кінцевий власник (станом на дату подання цього позову до суду) земельних ділянок не позбавлений права звернутися з цивільним позовом до попереднього власника/власників щодо розірвання договору купівлі-продажу з метою повернення витрачених на придбання земельних ділянок грошових коштів тощо.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено того, що оскаржуваним рішенням порушено його права, що свідчить про відсутність у нього суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, що потребує захисту в судовому порядку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України), а згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

З врахуванням положень статті 139 КАС України підстави для відшкодування судових витрат у справі - відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, );

Треті особи:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.01.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович