Справа № 640/23626/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кармазін О.А. суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року Справа № 640/23626/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2021 № 0-2652.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджував, що контролюючим органом під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було враховано розміру ставки податку, визначеного підпунктом 5.1 пункту 5 Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме - в частині щодо розмежування ставок податку окремо для будівель, віднесених до житлової нерухомості, у розмірі 1,12 % та окремо для допоміжних (нежитлових) приміщень у розмірі 0,4%, з урахуванням інформації про розмір об`єкта оподаткування, загальна площа якого становить 451,50 кв.м., а житлова площа - 170,1 кв. м., що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 № 0-2652 в частині нарахування 1,24 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановляючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оподатковувана площа об`єкта оподаткування (451,5 кв.м.), з урахуванням пільги (120 кв.м.) із сплати податку для житлового будинку, передбаченої п/п. «б» п/п. 266.4.1 ПК України та п. 4.1 Положення, становить 331,5 кв.м. (451,5 - 120 = 331,5), у зв`язку з чим податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік по об`єкту оподаткування, що належать Позивачу, становить 17612,60 грн.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 № 0-2652 в частині нарахування 17612,60 грн.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Позивач стверджує, що Відповідачем було протиправно застосовано ставку податку 1,12% на загальну площу будинку замість застосування 0,4% на нежитлову площу.

Водночас, Апелянт наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені в його скарзі, та зазначає, зокрема, що під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було враховано розміру ставки податку, визначеного підпунктом 5.1 пункту 5 Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме - в частині щодо розмежування ставок податку окремо для будівель, віднесених до житлової нерухомості, у розмірі 1,12 % та окремо для допоміжних (нежитлових) приміщень у розмірі 0,4%, з урахуванням інформації про розмір об`єкта оподаткування, загальна площа якого становить 451,50 кв.м., а житлова площа - 170,1 кв. м., що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити його скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 451,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

29.04.2021 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-2652, яким Позивачу визначено грошове зобов`язання за 2020 рік у розмірі 17 633,84 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості.

8. Позивач, вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Положенням про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 N 1910/5974) (далі - Положення № 242/5629).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2, 266.4.1, 266.4.2, 266.5.1, 266.6.1 п.п. 266.1, 266.2, 266.3, 266.4, 266.5, 266.6 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно п. 4.1 Положення № 242/5629 база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з п. 5.1 Положення № 242/5629 ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 5.2.1. Положення № 242/5629 визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та /або нежитлової нерухомості встановлюються: відповідно до таблиці № 1 до цього Положення.

Відповідно до таблиці № 1 до Положення № 242/5629 (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин, ставка податку за 1 кв. метр на житлові будинки для фізичних осіб становить 1,5004 відсотків (1,5%) розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року.

При цьому, до зазначеної ставки застосовано примітку « 4», яка під таблицею № 1 до Положення свідчить про те, що з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року до ставки податку об`єктів нерухомості, що класифікуються за цими підкласами, для фізичних осіб застосовується понижуючий коефіцієнт 0,75.

Статтею 8 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2020 рік» передбачено, що мінімальна заробітна плата на 01.01.2020 складає 4723 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що платником податку на нерухоме майно є власник об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості.

11. Разом з тим ставка податку об`єкта нерухомості в м. Києві у період з 01.01.2019 по 31.12.2020 складала 1,125% (1,5%*0,75, де 1,5% - ставка податку за 1 кв.м на житлові будинки для фізичних осіб; 0,75 - понижуючий коефіцієнт), а сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становила 53,13 грн (4723,00 грн*1,125%).

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач є власником житлового будинку загальною площею 451,5 кв.м.

Тож, оподатковувана площа об`єкта оподаткування (451,5 кв.м.), з урахуванням пільги (120 кв.м.) із сплати податку для житлового будинку, становить 331,5 кв.м. (451,5 - 120 = 331,5).

З огляду на зазначене податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік щодо об`єкту оподаткування, який належить Позивачу, становить 17612,60 грн.

13. Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності спірного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування Позивачу податкових зобов`язань на суму 17612,60 грн.

14. Доводи Апелянта про те, що Відповідачем було протиправно застосовано ставку податку 1,12% на загальну площу будинку замість застосування 0,4% на нежитлову площу, суд апеляційної інстанції відхиляє з підстав, наведених вище та наголошує, що Положенням № 242/5629, на яке також посилається й сама Апелянтка, передбачена єдина ставка податку за 1 кв.м. у розмірі 1,500%, з урахуванням коефіцієнту 0,75 для фізичних осіб для усіх місць розташування (зональності), тобто як для житлової, так і для нежитлової площі.

Водночас відповідно до таблиці № 1 до вказаного Положення ставка податку у розмірі 0,4% передбачена виключно для наземних та підземних гаражів, а не для нежитлових (допоміжних) приміщень житлових будівель.

15. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

16. Відповідно до ст. 6 КАС України ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

17. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

18. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

19. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2022 року - без змін.

20. Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: В.О. Аліменко

О.В. Карпушова