Справа № 759/21415/21
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-а/759/48/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2021 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.04.2021 до зони митного оформлення Київської митниці Державної митної служби України митного посту «Чайка» було подано електронну митну декларація, із зазначенням Товару № 2 «напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива зі смаком лимону й лайму середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 л. - 720 шт./120 уп./720 л.; Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива з лимонним соком та зі смаком грейпфруту середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 k/ - 720 шт./120 уп./720 л.; Торговельна марка «Rinkuskiai», виробник Cego-Kalkio TUB «RINKUSKIAІ». Країни виробництва LT». Разом із електронною митною декларацією № UA100300/2021/008583 були подані наступні документи: інвойс від 22.03.2021 № R/NOV 000020, товарно-транспортна накладна від 30.03.2021 BL/4A № 1016690, лист компанії-виробника Rinkuskiai/ Декларація про походження алкоголю від 06.04.2021, пакувальний лист від 22.03.2021 № R/NOV 000020; контракт на поставку товарів від 19.10.2017 № А0; сертифікат переміщення від 22.03.2021 № А 148949 для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Під час заповнення електронної митної декларації, позивачем ОСОБА_1 було визначено ставку акцизного податку на рівні 0,01 грн. за 1 л. товару, що відповідало коду 2204 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 29 10 00), 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 59 00, 2206 00 89 0 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

При перевірці Електронної митної декларації з внутрішнім номером 5377, відповідачем було прийнято рішення про перевірку хімічного складу та товару № 2 та направлено товар № 2 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби.

16.04.2021 до митного поста «Чайки» надійшов висновок № -0038, у якому було зазначено, що експериментально визначені міцність/об`ємна частка етилового спирту у зразках №1,2 становить 6,1 % об. та 5 № об. За результатами лабораторних досліджень зразків, з урахуванням маркування продуктів зазначено, що вони є сумішами зброджених напоїв з безалкогольними напоями, а саме ароматизованими газованим слабоалкогольними напоями на основі пива.

На підставі висновку № -0038, відповідачем було проведено розрахунок різниці митних платежів у розмірі 13 841,28 грн. відповідно до службової записки від 18.05.2021.

09.09.2021 Київська митниця винесла постанову в справі про порушення митних правил № 0925/10000/21, про наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України а саме вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення сплати митних платежів та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 41 523 грн. 84 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 100-101).

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У встановлений строк відповідачем було надано відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі, а постанову про порушення митних правил № 0925/10000/21 вважав законною та такою, що не підлягає скасуванню. Заперечень щодо розміру та розподілу судових витрат, відповідач не заявляв.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2021 клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення по справі судової товарознавчої експертизи було задоволено (а.с. 102-105).

Проведення судової товарознавчої експертизи було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

На розгляд експертам були поставлені наступні питання: визначити відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності відповідність характеристик товарів: Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива зі смаком лимону й лайму середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 л. - 720 ШТ./120 уп./720 л.; Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива з лимонним соком та зі смаком грейпфруту середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 к/ - 720 шт./120 уп./720 л.; Торговельна марка «Rinkuskiai», виробник Cego- Kalkio TUB «RINKUSKIAI». Країни виробництва LT, який було ввезено ТОВ "Віоль Груп" згідно з договором від 12.02.2018 №0101/18, на підставі інвойсу від 22.03.2021 № R/NOV 000020, за транспортною накладною від 30/03/2021 p. CMR BL/4A №1016690, листа компанії-виробника Rinkuskiai/Декларація про походження алкоголю від 06.04.2021 та пред`явлений для митного оформлення за митною декларацією № UA100300/2021/008583?; визначити належність товарів Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива зі смаком лимону й лайму середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 л. - 720 шт./120 уп./720 л.; Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива з лимонним соком та зі смаком грейпфруту середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 к/ - 720 шт./120 уп./720 л.; Торговельна марка «Rinkuskiai», виробник Cego-Kalkio TUB «RINKUSKIAI». Країни виробництва LT, який було ввезено ТОВ "Віоль Груп" згідно з договором від 12.02.2018 №0101/18, на підставі інвойсу від 22.03.2021 № R/NOV 000020, за транспортною накладною від 30/03/2021 p. CMR BL/4A №1016690, листа компанії-виробника Rinkuskiai/Декларація про походження алкоголю від 06.04.2021 та пред`явлений для митного оформлення за митною декларацією № UA100300/2021/008583 до класифікаційної категорії згідно Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності?; чи відносяться товари Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива зі смаком лимону й лайму середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 л. - 720 шт./120 уп./720 л.; Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива з лимонним соком та зі смаком грейпфруту середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 к/ - 720 шт./120 уп /720 л.; Торговельна марка «Rinkuskiai», виробник Cego-Kalkio TUB «RINKUSKIAI». Країни виробництва LT, який було ввезено ТОВ "Віоль Груп" згідно з договором від 12.02.2018 №0101/18, на підставі інвойсу від 22.03.2021 № R/NOV 000020, за транспортною накладною від 30/03/2021 p. CMR BL/4A №1016690, листа компанії-виробника Rinkuskiai/Декларація про походження алкоголю від 06.04.2021 та пред`явлений для митного оформлення за митною декларацією № UA100300/2021/008583 за своїми характеристикам та властивостями до коду УКТ ЗЕД 2206 005900 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 29 10 00), 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 89 0 згідно з підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України?

28.07.2022 на адресу Святошинського районного суду м. Києва надійшов висновок експертів № 32763/21-53/15825/22-34/15826/22-34 від 13.07.2022 за результатами проведення комплексної судової товарознавчої експертизи, де зазначено, що: вміст наданих на дослідження рідин (Напій слабоалкогольний на основі пива зі смаком лимону й лайму середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU та напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива з лимонним соком та зі смаком грейпфруту середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU ) за основними показниками (вміст спирту в % об., наявність вмісту пива, ароматизаторів, діоксиду вуглецю), вказаній на етикетках інформації відповідає; досліджуваний товари відноситься до опису товару (продукції), викладеній у підпункті 215.3.1 «спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво», пункту 215.3 «Податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками», ст. 215 «Підакцизні товари та ставки податку» Податкового кодексу України, а саме: «Звичайні (неігристі) вина, сусло виноградне, зброджені напої, фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження» (код УКТЗЕД 2206 00 59 00 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 29 10 00), 2205 10 10 00, 2205 90 10 00); досліджуваний товар не відноситься до опису товару (продукції), викладений у підпункті 215.3.1 «спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво», пункту 215.3 «Податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками», ст. 215 «Підакцизні товари та ставки податку» Податкового кодексу України, а саме: «Вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу «гриб», що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар за температури 20 С» (код УКТЗЕД 2205 10 10 00, 2205 90 10 00) (а.с. 140-148).

21.09.2022 позивачем ОСОБА_1 було подано додаткові пояснення, у яких позивач просив задовольнити позовні вимоги, із врахуванням висновку експертів 32763/21-53/15825/22-34/15826/22-34 від 13.07.2022.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.04.2021 ТОВ «Віоль Груп» - ОСОБА_1 відповідно до договору про надання послуг з митного оформлення вантажів від 12.02.2018 №0101/18 було подано електронну митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» № UA100300/2021/008583 в якій задекларовано товар №2 заявлений як «напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива зі смаком лимону й лайму середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 л. - 720 шт./120 уп./720 л.; Напій слабоалкогольний на основі пива: Напій слабоалкогольний на основі пива з лимонним соком та зі смаком грейпфруту середньогазований пастеризований Радлер BIRZIECIU 1 k/ - 720 шт./120 уп./720 л.; Торговельна марка «Rinkuskiai», виробник Cego-Kalkio TUB «RINKUSKIAІ» та задекларований за кодом згідно УКТ ЗЕД 2206 00 59 00.

09.09.2021 посадовою особою підрозділу митного оформлення, керуючись ст.ст. 522-527, Митного кодексу України, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 41 523 грн. 84 коп. у зв`язку з тим вчиненням позивачем дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів у розмірі 13 841,28 грн., а саме заявлення неправдивих відомостей щодо ставки акцизного податку по товару № 2 ЕМД № UA100300/2021/008583.

При цьому оформлення позивачем електронної митної декларації здійснювалося на підставі документів, наданих компанією-виробником - лист компанії-виробника Rinkuskiai/ Декларація про походження алкоголю від 06.04.2021, пакувальний лист від 22.03.2021 № R/NOV 000020 та товарно-транспортна накладна від 30.03.2021 BL/4A № 1016690.

Окрім цього, правильність оформлення електронної митної декларації, вибору УКТЗЕД товару та ставки акцизного податку доводиться висновком експертів № 32763/21-53/15825/22-34/15826/22-34 від 13.07.2022.

Відповідач не оспорював та не заперечував результати висновку експертів № 32763/21-53/15825/22-34/15826/22-34 від 13.07.2022.

Таким чином, дії позивача не свідчать про наявність у нього умислу на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів у розмірі 13 841 грн, 28 коп. а саме шляхом заявлення неправдивих відомостей щодо ставки акцизного податку по товару № 2 ЕМД № UA100300/2021/008583.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Згідно положень Закону України від 19.09.2013 № 584-VII «Про митний тариф» товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до положень статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено наведеною правовою нормою, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06.06.2018 по справі №607/1866/17 та №607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.12.2018 по справі №759/360/17 зазначив, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

За приписами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У силу вимог ч. 3 ст. 335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до ст. 53 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, здійснення такого контролю є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частиною 6 вказаної правової норми встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що постанова в справі про порушення митних правил № 0925/10000/21 від 09.09.2021 вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Відтак, з огляду на вищезазначене, судом не встановлено, що позивач з метою ухилення від сплати митних платежів у митній декларації UA100300/2021/008583 вказував неправдиві відомості щодо коду товару, необхідного для визначенні його митної вартості.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що позивач у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими та на підставі яких вірно вказаний код товару для визначення митної вартості товару.

При цьому, позивачем митному органу для здійснення митного оформлення було надано достовірні документи, повна за змістом та вся наявна інформація, якою керувався позивач при заповненні електронної митної декларації.

Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, не охоплюється диспозицією ст. 485 Митного кодексу України, що в свою чергу свідчить про відсутність в діях позивача ознак складу такого адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04 грудня 2018 року у справі №461/3158/18 та у справі №640/3257/17, від 14 березня 2019 року у справі №569/16121/15-а, від 14 травня 2019 року у справі №334/1738/16-а (2-а/334/124/16).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, суд вважає, що відсутність у діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем доведено факт неправомірності дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відповідачем не доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому адміністративний позов слід задовольнити.

Що стосується вимог про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Так, ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати із сплати судового збору, витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи.

Позивачем у позові заявлялися судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, проведенням судової експертизи та наданням професійної правової допомоги.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат про що зазначено в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №826/8107/16 (провадження №К/9901/26989/18).

Відповідно до ч.7 ст. 138 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 7 ст. 134 КАС України закріплено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позов не заявляв заперечень щодо розміру та розподілу судових витрат.

На підтвердження розміру судових витрат, у додаткових пояснення, позивачем було надано Додаток №1 від 17.09.2021 до Договору про надання правової допомоги від 17.09.2021, Акт прийому-передачі наданих послуг від 21.09.2022.

Враховуючи, що позивачем надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а відповідачем не доводилися неспівмірність витрат на правову допомогу, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у сумі 37 500 грн 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Разом із тим, позивачем було понесено судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 20 593 грн 20 коп., що також підлягає стягненню у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 241-244, 246, 262, 268 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною постанову начальника Київської митниці Державної митної служби про порушення митних правил №0925/10000/21від 09.09.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 41523 грн 84 коп.

Скасувати постанову начальника Київської митниці Державної митної служби про порушення митних правил №0925/10000/21від 09.09.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 41523 грн 84 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8А) на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті проведення судової експертизи у розмірі 20 593 (двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8А) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із наданням професійної правової допомоги у розмірі 37 500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана УЛ`ЯНОВСЬКА

Повний текст судового рішення складено 16.12.2022