Справа № 560/10168/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про стягнення шкоди.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, в якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 200328 грн 99 коп. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII його звільнено з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку. На підставі цієї постанови наказом голови Апеляційного суду Хмельницької області від 16.09.2016 №17/05-03 у цей день позивача відраховано з штату Апеляційного суду Хмельницької області. У період з 01.01.2020 по 18.02.2020 включно позивачу нарахували та виплатили основне щомісячне довічне грошове утримання на підставі положень пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII), які визнані рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 неконституційними. Як наслідок, позивач недоотримав 200328,99 грн щомісячного довічного грошового утримання.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що збитки у вигляді недоотриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання, заявлені позивачем, не можуть бути відшкодовані в порядку статті 25 Бюджетного кодексу України за рахунок коштів державного бюджету, оскільки не належать до складу реальних збитків. Звертає увагу на те, що визначений позивачем відповідач не є належним.

До суду надійшли пояснення, в яких третя особа зазначає, що не погоджується з заявленими позовними вимогами. Зазначає, що право позивача на перерахунок довічного грошового утримання відповідно до Закону №1402-VIII виникло лише з 19.02.2020, тобто, з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, а не з 01.01.2020. Вказує, що механізм відшкодування шкоди, завданої актами та діями, що визнані неконституційними, будь-яким законом не врегульований.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

До суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не спростував доводи, наведені у відзиві.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.09.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі у справі №560/10168/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду Хмельницької області від 16.09.2016 №17/05-03 у цей день позивача відраховано із штату Апеляційного суду Хмельницької області.

ОСОБА_1 з 23.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII.

Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області 13.01.2020 видала ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №06-37/2020/01-11/15, у якій зазначила, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 55492,80 грн, тобто, виходячи з окладу в розмірі 34683,00 грн, що становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, і відповідної доплати за вислугу років.

Позивачу нараховано та виплачено щомісячне довічне грошове утримання за січень 2020 року в розмірі 49943,52 грн (34683,00 грн (посадовий оклад) + 20809,80 грн (доплата за вислугу років - 60%) = 55492,80 грн (суддівська винагорода) х 90%) та за період з 01.02.2020 по 18.02.2020 - 31253,60 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №560/3125/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки Хмельницького апеляційного суду від 10.03.2020 № 01-17/68 "Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці", з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання цього рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 18.05.2021 здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно з довідкою Хмельницького апеляційного суду від 10.03.2020 №01-17/68 та його розмір, починаючи з 19.02.2020, становить 103586,56 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №560/6587/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70 % від відповідних сум суддівської винагороди та враховуючи стаж на посаді судді 30 років 11 місяців 05 днів, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум.

За змістом рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №560/3125/20 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №560/6587/21 розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, визначався та виплачувався до 18.02.2020 включно з урахуванням положень пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII. Ці положення рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є не конституційними).

Позивач вважає, що оскільки в період з 01.01.2020 по 18.02.2020 включно основне щомісячне довічне грошове утримання нараховувалося і виплачувалося на підставі положень, які визнані не конституційними, то йому заподіяна матеріальна шкода у вигляді невиплаченої частини щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 200328,99 грн. Ця сума визначена позивачем з такого розрахунку: (175149,15 грн (90% від розміру суддівської винагороди судді Хмельницького апеляційного суду, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, а саме 194610,17 грн, що належить до виплати за один місяць, - 49943,52 грн (фактично виплачена сума за один місяць) = 125205,63 грн + 75123,36 грн (не доплачена сума за 18 днів лютого 2020 року: 125205,63 грн : 30 днів = 4173,52 грн х 18 днів). Це зумовило звернення до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно з пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 зазначений пункт визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

У пункті 3 резолютивної частини рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що положення Закону №1402-VIII зі змінами, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Нормами статті 152 Конституції України встановлено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Підставою для звернення до суду позивач визначив завдання матеріальної шкоди законом, який визнаний неконституційним.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди врегульовано статтею 22 Цивільного кодексу України, за змістом якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, поняття "збитки" передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Згідно з частиною 1 статті 189 Цивільного кодексу України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.

Отже, Цивільний кодекс України визначає поняття доходів та пов`язує їх існування з існуванням певної речі.

Відповідно до статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зі змісту наведеного слідує, що позивач, стверджуючи про наявність матеріальної шкоди у вигляді не отриманої вигоди повинен довести: факт існування певної речі; розмір доходів, які одержуються з доходів, які одержуються з цієї речі.

Згідно з статтею 1175 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Як встановив суд, позивач вважає, що шкода (недоплачена сума суддівського довічного грошового утримання, яку він вважає збитками у вигляді упущеної вигоди), завдана йому прийняттям закону, який визнано неконституційним є підставою для стягнення коштів з Державного бюджету України відповідно до статті 1175 Цивільного кодексу України.

Однак, визнання Конституційним Судом України окремих положень закону неконституційними не вважається тотожним визнанню нормативно-правового акту незаконним.

Так, визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування врегульовано в статті 21 Цивільного кодексу України.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина 2 статті 21 Цивільного кодексу України).

В свою чергу норми статті 1175 Цивільного кодексу України належить застосовувати тільки тоді, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним і скасовується.

Таким чином, недоплачена сума суддівського довічного грошового утримання позивача не може вважатися збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що недоплачена сума суддівського довічного грошового утримання позивача не є збитками, вона не може бути відшкодована в порядку статті 25 Бюджетного кодексу України за рахунок коштів Державного бюджету.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій справі, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про стягнення шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Держава Україна в особі Міністерства юстиції України (вул. Городецького 13, м. Київ, 01001 , код ЄДРПОУ - 00015622)
Третя особа:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк