Справа № 380/9196/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9196/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження заяву адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій, стягнення моральної шкоди -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати дії відповідача протиправними та скасувати нарахування зі сплати єдиного внеску;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.10.2021 отримала рішення №16975/13-01-24-07 від 13.07.2021, прийняте відповідачем про накладення штрафу у розмірі 2190,20 грн за період з 20.10.2018 до 15.01.2020 та нараховану пеню у розмірі 864,24 грн (загальна сума 3054,44 грн). Вказала, що не вела діяльності, проте вчасно сплачувала єдиний внесок і абсолютно законно могла бути звільнена від сплати пені та штрафів, якщо б уповноважений орган здійснював свою діяльність вчасно і повідомив про таку проблематику до 01 грудня 2020 року відповідно до перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Стверджує, що їй не було відомо в який період розпочалася перевірка і чи її проведення є законним відповідно до перехідних положень Закону № 2464. Повідомила, що 14.10.2021 на адресу Державної Податкової Служби України та ГУ ДПС у Львівській області нею надіслано скаргу з приводу неправомірних та протизаконних дій відповідача у якій позивачка просила зупинити перебіг строку сплати штрафу та пені, які накладені рішенням № 16975/13-01-24-07 від 13.07.2021 року; провести ретельну перевірку законності прийняття рішення №16975/13-01-24-07 від 13.07.2021; скасувати рішення №16975/13-01-24-07 від 13.07.2021. Також в додаток до цієї скарги представником позивачки надіслано скаргу від 05.11.2021, в якій просила долучити дану скаргу до розгляду з попередньо надісланою від 14.10.2021 або розглянути окремо; скасувати вимогу № Ф-16073-51У видану 04.06.2021 року, ГУ ДПС у Львівській області. Як зазначила позивача, Державною податковою службою України 30.11.2021 надано відповідь № 10839/л/99-00-06-02-01-09, де зазначено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено з порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 розділу VII інструкції, а саме застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню на частково сплачену суму недоїмки за IV квартал 2019 року. Окрім того, оскаржуване рішення направлене з порушенням вимог частини 14 статті 25 Закону № 2464 пункту 7 розділу 7 Інструкції. За таких обставин, керуючись пунктом 2 розділу 9 Порядку розгляду податковим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124, вирішила рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.07.2021 № 16975/13-01-24-07 ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаним з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи ОСОБА_1 за підписом адвоката Кузь М.В. від 14.10.2021 № б/н-задовольнити частково, зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області винести та направити нове рішення з урахуванням вище наведеного, згідно вимог чинного законодавства.

Вказала, що 01.12.2021 в додаток до попередніх скарг було надіслано ще одну скаргу з проханням долучити дану скаргу до розгляду з попередньо надісланими скаргами від 14.10.2021 та 05.11.2021 або розглянути окремо; скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-16073-51У видану 04.06.2021 року, ГУ ДПС у Львівській області; скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-16073-51, видану 15.11.2021 року ГУ ДПС у Львівській області. Як стверджує позивачка, вона отримала відповідь з ДПС України датовану 21.12.2021 за №11809/л/99-00-06-02-01-09, в якій вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2021 № Ф-16073-51 ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи ОСОБА_1 за підписом адвоката Кузь М.В. від 01.12.2021, в частині оскарження вимоги від 15.11.2021 №Ф-16073-51 ГУ ДПС у Львівській області, задовольнити частково, в іншій частині - залишити без розгляду. Зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області сформувати та направити нову вимогу з урахуванням вищенаведеного, згідно з вимогами чинного законодавства.

Також зазначила, що 15.12.2021 на адресу відповідача надіслано адвокатський запит у якому представник позивачки просив надати інформацію згідно інтегрованої картки платника яка саме несвоєчасна сплата єдиного внеску обліковується за ІІІ-IV квартали 2018 року, І- IV квартали 2019 року; яка заборгованість, пеня, штрафи, несвоєчасна сплата чи будь які інші санкції обліковуються за позивачкою на момент надання відповіді; яка заборгованість, пеня, штрафи, несвоєчасна сплата чи будь-які інші санкції обліковувалися за позивачкою з січня 2016 року до моменту надання відповіді.

Повідомила, що 30.12.2021 отримано відповідь з ГУДПС у Львівській області №37487/13-01-24-07 від 24.12.2021 у якій надано інформацію з інтегрованої картки платника податків з січня 2016 року до моменту надання відповіді. Як стверджує позивачка, у вказаній відповіді чітко говориться про накладення штрафних санкцій та пені за несвоєчасну оплату в погашення заборгованості спершу у 2016 році, а потім за всі подальші роки з їх збільшенням при тому що існувала переплата у сумі 103,45 грн вже від початку таких нарахувань у 2016 році, а всі платежі здійснювалися до 20 числа кожного місяця. Більше жодних вимог або рішень на адресу позивачки не надходило. Позивачка вказала, що прийняте рішення за результатом розгляду скарг позивачки не скасувало нарахування зі сплати єдиного внеску і на момент подання позову за позивачкою обліковується заборгованість. Наголосила, що вона не вела підприємницької діяльності, проте вчасно сплачувала єдиний внесок. Крім того зазначила, що на виконанні в Галицькому відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться все та ж вимога про сплату боргу № Ф-16073-51У від 04.06.2021 про стягнення 4667,36 грн з позивачки, а також накладено арешт на майно позивачки, що створює їй дискомфорт та моральні страждання. Також позивачка вважає, що негативні емоції внаслідок незаконного нарахування, а далі арешту майна, тривалого з`ясування ситуації, а також звернення до суду перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а отже завдають їй моральної шкоди. Відтак вона звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою від 08.07.2022 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 11.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

На адресу суду від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №13308ел від 02.09.2022). В обґрунтування відзиву вказала, що ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ДПС у Львівській області з 16.01.2001 року, та при цьому з 27.12.2019 року відповідно до відомостей, отриманих від державного реєстратора перебуває в процесі припинення. В інтегрованій картці платника (ІКП) по єдиному внеску нарахування проводились 19 числа місяця наступного за звітним кварталом, а сплата зараховувалась в ІКП 20 числа, тому виникала текуча заборгованість, яка погашалась сплатою з відповідним нарахуванням штрафної санкції та пені. Нарахування згідно з рішенням від 13 липня 2021 року № 716975/13-01-24-07 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 3054,44 гривень, з яких штраф у розмірі 2190,2 гривень та пеня у розмірі 864,24 гривень виключено з обліку 08 грудня 2021 року (виконання рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 30.11.2021). Однак, 02 серпня 2018 року було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за період з 03.08.2014 по 20.07.2018 № від 02.08.2018 на загальну суму 2016,63 грн: сума штрафної санкції - 1987,26 грн (20% з 01.01.2015), сума пені - 29,37 гривень (0,1% суми недоїмки). Це рішення, як зазначає представниця відповідача, було направлено поштовим відправленням з повідомленням про вручення позивачці та 13.09.2018 поштове відправлення повернуто з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Представниця відповідача стверджує, що громадянин зобов`язаний повідомити контролюючий орган про зміну місця реєстрації відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України та подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву (5-ДР) протягом місяця від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Якщо платник не повідомляє ДПС про зміну реєстрації - податкове повідомлення рішення надсилається на адресу, інформація про яку міститься в контролюючому органі. Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. Вказала, що заборгованість за рішенням № від 02.08.2018 станом на 18 серпня 2022 року по єдиному внеску становить 1913,18 гривень. Щодо стягнення моральної шкоди зазначила, що позивачка не навела доводів з належним обґрунтуванням і підтвердженням, що внаслідок протиправних дій відповідача їй заподіяно моральні чи фізичні страждання або втрати немайнового характеру. Просила у задоволенні позову відмовити.

Від позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 59910 від 16.09.2022) у якій просила позов задовольнити у повному обсязі.

Суд, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими вони обґрунтовуються, встановив таке.

Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 16975/13-01-24-07 від 13.07.2021, яким накладено на позивачку штраф у розмірі 2190,20 грн за період з 20.10.2018 до 15.01.2020 та нараховано пеню у розмірі 864,24 грн.

Представницею позивачки подано на адресу ДПС України та ГУ ДПС у Львівській області скаргу від 14.10.2021 у якій просила зупинити перебіг строку сплати штрафу та пені, які накладені рішенням № 16975/13-01-24-07 від 13.07.2021 року; провести ретельну перевірку законності прийняття рішення № 16975/13-01-24-07 від 13.07.2021; скасувати рішення №16975/13-01-24-07 від 13.07.2021.

Крім того, у додаток до скарги від 14.10.2021 представницею позивачки надіслано скаргу від 05.11.2021, в якій остання просила долучити дану скаргу до розгляду з попередньо надісланою від 14.10.2021 або розглянути окремо; скасувати вимогу № Ф-16073-51У, видану 04.06.2021 року ГУ ДПС у Львівській області.

Державною податковою службою України прийнято рішення від 30.11.2021 №10839/л/99-00-06-02-01-09, яким встановлено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено з порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 розділу VII інструкції, а саме застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню на частково сплачену суму недоїмки за IV квартал 2019 року. Окрім того, оскаржуване рішення направлене з порушенням вимог частини 14 статті 25 Закону № 2464 пункту 7 розділу 7 Інструкції. За таких обставин, керуючись пунктом 2 розділу 9 Порядку розгляду податковим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124, ДПС України вирішила рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.07.2021 № 16975/13-01-24-07 ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаним з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи ОСОБА_1 за підписом адвоката Кузь М.В. від 14.10.2021 № б/н-задовольнити частково, зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області винести та направити нове рішення з урахуванням вище наведеного, згідно вимог чинного законодавства.

Щодо вимоги про сплату боргу № Ф-16073-51У, виданої 04.06.2021 року ГУ ДПС у Львівській області, ДПС України вказала, що скарга в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки вказану вимогу надіслано позивачці рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулося на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відтак, ДПС України зазначив, що сума боргу, зазначена в такій вимозі є узгодженою, а тому не може бути оскаржена в адміністративному порядку.

Також позивачкою надіслано на адресу ДПС України та Головного управління ДПС у Львівській області скаргу від 01.12.2021 з проханням долучити дану скаргу до розгляду з попередньо надісланими скаргами від 14.10.2021 та 05.11.2021 або розглянути окремо; скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-16073-51У видану 04.06.2021 року, ГУ ДПС у Львівській області; скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-16073-51, видану 15.11.2021 року ГУ ДПС у Львівській області.

Рішенням ДПС України від 21.12.2021 за № 11809/л/99-00-06-02-01-09 вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2021 № Ф-16073-51 ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи ОСОБА_1 за підписом адвоката Кузь М.В. від 01.12.2021, в частині оскарження вимоги від 15.11.2021 № Ф-16073-51 ГУ ДПС у Львівській області, задовольнити частково, в іншій частині - залишити без розгляду. Зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області сформувати та направити нову вимогу з урахуванням вищенаведеного, згідно з вимогами чинного законодавства.

Представницею позивачки 15.12.2021 на адресу відповідача надіслано адвокатський запит у якому представниця позивачки просила надати інформацію надати інформацію згідно інтегрованої картки платника яка саме несвоєчасна сплата єдиного внеску обліковується за ІІІ-IV квартали 2018 року, І-IV квартали 2019 року; яка заборгованість, пеня, штрафи, несвоєчасна сплата чи будь які інші санкції обліковуються за позивачкою на момент надання відповіді; яка заборгованість, пеня, штрафи, несвоєчасна сплата чи будь-які інші санкції обліковувалися за позивачкою з січня 2016 року до моменту надання відповіді.

Листом № 37487/13-01-24-07 від 24.12.2021 ГУДПС у Львівській області повідомило представницю позивачки про те, що станом на 23.12.2021 за позивачкою обліковується заборгованість в сумі 1913,18 грн та штрафні санкції у сумі 2190,20 грн і пеня у розмірі 864,24 грн.

Крім того, відповідачем складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.06.2021 №Ф-16073-51У про сплату ОСОБА_1 недоїмки у сумі 4667,36 грн.

У зв`язку з несплатою позивачкою вказаних сум недоїмки, відповідач звернувся до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про примусове виконання вимоги. Таким чином, державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження ВП № 66865714 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-16073-51У від 04.06.2021. У рамках зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем також винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Закон України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (в подальшому - Закон № 1774-VIII) набрав чинності 01.01.2017. Вказаним Законом внесено зміни, зокрема, до п.п. 2-3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками (ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI).

Згідно із п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6, абзацу 1, 2 ч. 8, ч. ч. 11, 12 ст. 9 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. При цьому, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 2, 3 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 13 Закону України № 2464-VI податкові органи мають право, зокрема: стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску, застосовувати фінансові санкції, передбачені вказаним Законом.

Згідно з частинами 10, 11 статті 25 Закону України № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

- у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

- за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

- за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

- за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання інформації про фізичних осіб - платників податків у розмірах та порядку, встановлених статтею 119 Податкового кодексу України.

Відповідно до частин 13, 14 статті 25 Закону України № 2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно із ч.ч. 10, 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів. Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску, визначеними Законом України №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно із пунктами 1, 2 розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 1 розділу VIІ Інструкції № 449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених пунктами 1, 4, 5, 15 та 16 частини першої статті 4 Закону, податкові органи застосовують штрафні санкції в таких розмірах за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум (абз. 5 п. 2 розділу VIІ Інструкції № 449).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, за формою згідно з додатком 15 до цієї Інструкції. Розрахунок зазначеної штрафної санкції здійснюється за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 04.10.2021 отримала рішення №16975/13-01-24-07 від 13.07.2021, прийняте відповідачем про накладення штрафу у розмірі 2190,20 грн за період з 20.10.2018 до 15.01.2020 та нараховану пеню у розмірі 864,24 грн (загальна сума 3054,44 грн).

При цьому таке рішення оскаржено позивачкою в адміністративному порядку, та за результатами розгляду її скарги Державною податковою службою України прийнято рішення від 30.11.2021 № 10839/л/99-00-06-02-01-09, яким встановлено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено з порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 розділу VII інструкції, а саме застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню на частково сплачену суму недоїмки за IV квартал 2019 року. Окрім того, оскаржуване рішення направлене з порушенням вимог частини 14 статті 25 Закону № 2464 пункту 7 розділу 7 Інструкції. За таких обставин, керуючись пунктом 2 розділу 9 Порядку розгляду податковим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124, ДПС України вирішила рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.07.2021 № 16975/13-01-24-07 ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаним з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи ОСОБА_1 за підписом адвоката Кузь М.В. від 14.10.2021 № б/н-задовольнити частково, зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області винести та направити нове рішення з урахуванням вище наведеного, згідно вимог чинного законодавства.

Крім того, рішенням ДПС України від 21.12.2021 за № 11809/л/99-00-06-02-01-09 вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2021 № Ф-16073-51 ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення.

В той же час, судом встановлено та не спростовується сторонами що відповідачем нова вимога про сплату боргу (недоїмки) (або інше рішення суб`єкта владних повноважень) стосовно позивача не формувалась та не направлялась. Це ж стосується і прийняття відповідачем нового рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску

Разом з тим, суд враховує вказані відповідачем обставини щодо винесення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02.08.2018, яким стосовно позивачки застосовано штраф у розмірі 1987,26 грн на підставі ч. 10 та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Вказаним рішенням також нараховано пеню у розмірі 29,37 грн.

Згідно з п. 7 розділу VIІ Інструкції № 449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа податкового органу.

За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках.

Перший примірник рішення, одночасно з розрахунком такого рішення, протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається платнику в порядку, встановленому для надсилання вимог, чи вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру платника, банку чи фізичній особі - платнику єдиного внеску. Другий примірник залишається в податковому органі. Надіслані (вручені) рішення про застосування фінансових санкцій реєструються в журналі обліку рішень про застосування фінансових санкцій за формою згідно з додатком 19 до цієї Інструкції.

Рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо його передано службовій особі такого платника єдиного внеску під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебування з повідомленням про вручення.

Дата надсилання (вручення) проставляється в рішенні про нарахування пені та застосування штрафів:

службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або їх законним чи уповноваженим представником - у разі вручення рішення про нарахування пені та застосування штрафів під підпис;

працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції,- у разі надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до рішення про нарахування пені та застосування штрафів;

ІТС контролюючого органу - у разі направлення рішення про нарахування пені та застосування штрафів до електронного кабінету платника (для платників, які пройшли ідентифікацію в електронному кабінеті та обрали спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі).

Якщо платник на день надсилання йому податковим органом рішення про нарахування пені та застосування штрафів не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата.

У разі якщо неможливо вручити платнику єдиного внеску рішення про нарахування пені та застосування штрафів поштою у зв`язку з його відсутністю за місцезнаходженням (службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти рішення, рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається врученим платнику єдиного внеску в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Конверт із вказаним податковим повідомленням-рішенням, який направлявся позивачці за ШКІ № 443, повернувся на адресу контролюючого органу із відміткою органу поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, рішення № від 02.08.2018 вважається врученим позивачці. Доказів оскарження цього рішення позивачкою не надано. Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження вимоги про сплату боргу № Ф-16073-51У, виданої 04.06.2021 року відповідачем.

У розумінні ст. 1 Закону № 2464-VI несплачені у визначений законом строк суми ЄСВ набувають правового статусу недоїмки з ЄСВ.

Суд також враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 9901/276/19 зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи».

В цій справі звернення заявниці було розглянуто по суті, за наслідками чого було проінформовано позивачку щодо обліку єдиного внеску, у листі.

Лист у відповідь на запит адвоката як прояв управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень не може бути ототожнено із діями суб`єкта владних повноважень, а тому позов за основною вимогою до задоволення не підлягає у зв`язку із відсутністю події вчинення суб`єктом владних повноважень протиправних дій.

Самі по собі будь-які умовні/довідкові нарахування в ІКП платника ЄСВ (КОР платника ЄСВ) об`єктивно не здатні спричинити зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків учасника суспільних відносин - платника ЄСВ, адже додаткових обов`язків на платника ЄСВ не покладають, правового становища приватної особи як платника ЄСВ не погіршують.

Жодних інших рішень щодо нарахування податкових зобов`язань після розгляду скарг позивачки Державною податковою службою України відповідачем не приймалося.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає про нарахування їй сум податкового зобов`язання зі сплати штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 1987,26 грн за період з 03.08.2014 по 20.07.2018 та пеню у розмірі 29,37 грн. При цьому, зі змісту листа відповідача від 24.12.2021 № 37487/13-01-24-07 судом встановлено, що станом на 23.12.2021 за позивачкою обліковується заборгованість в сумі 1913,18 грн та штрафні санкції у сумі 2190,20 грн і пеня у розмірі 864,24 грн. Також вказаним листом проінформовано представницю позивачки про вилучення нарахування в сумі 1754,18 та проведення в ІКП рішення про застосування про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску № 16975/13-01-24-07 від 13.07.2021 в сумі 3054,44 грн і скасування неузгоджених сум штрафних санкцій та пені згідно з рішенням ДПС України за результатами розгляду скарги № 10839/Л/99-00-06-02-01-09 від 30.11.2021.

Таким чином, позивачкою не обґрунтовано неправомірності дій відповідача щодо нарахування їй податкових зобов`язань за період з 03.08.2014 по 20.07.2018.

Також суд зазначає, що доводи позивачки про нарахування контролюючим органом певних податкових зобов`язань після розгляду її скарг спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак, позивачкою обрано неправильний спосіб захисту, оскільки дії податкового органу повинні виражатися у прийнятті управлінського рішення, що, в свою чергу, не є предметом оскарження у цій справі. Самі по собі дії контролюючого органу щодо нарахування сум податкових зобов`язань не можуть бути предметом оскарження в розумінні КАС України.

Тому позов в частині визнання дій відповідача протиправними та скасування нарахування зі сплати єдиного внеску не підлягає до задоволення із міркувань відсутності порушеного суб`єктивного права у публічно-правових відносинах як об`єкту судового захисту.

З огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення першої позовної вимоги, похідна позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн також не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів.

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначені висновки суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003 м. Львів вул. Стрийська 35; код за ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними дій, стягнення моральної шкоди відмовити.

2. Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. П. Качур