Справа № 380/2044/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2044/22 пров. № А/857/11162/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, ухвалене суддею Сакалош В.М. у м.Львові о 10:48, повний текст якого складений 24 червня 2022 року, та на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року, ухвалене суддею Сакалош В.М. у м.Львові у порядку письмового провадження, у справі №380/2044/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАК РЕНЕСАНС" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАК РЕНЕСАНС" звернувся до суду з позовом до відповідачів Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної №3422553/38107360 від 25.11.2021, зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАК Ренесанс» № 1 від 05 листопада 2021 року датою її подання. Водночас заявлено клопотання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не визначено конкретного переліку документів, що підлягає наданню контролюючому органу. За відсутності у квитанціях чіткого формулювання підстав для зупинення реєстрації податкової накладної, позивачем було надано разом із повідомленням документи щодо податкової накладної, реєстрацію якої було зупинено, та пояснення, що стосувались виключно правовідносин із ТОВ «Житлоінвестбул-ЛВ».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних документів повністю відображають зміст господарських операцій позивача із його контрагентом та були достатніми для прийняття податковим органом рішення про реєстрацію податкової накладної. Також, згідно висновків суду першої інстанції, на протиправність рішення суду вказує сам зміст рішення, що не дає чіткого розуміння обставин, за яхих було прийняте негативне для платника податків рішення.

24 червня 2022 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з покликанням на те, що про понесення витрат на професійну правову допомогу було заявлено у позовній заяві із наданням попереднього (орієнтовного розрахунку). Водночас надано докази понесення позивачем витрат, з яких слідує, що їх розмір, заявлених до стягнення на користь позивача, становить 6948,00 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАК Ренесанс» витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1500,00 грн. Стягнуто з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАК Ренесанс» витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1500,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями суду, відповідач Головне управління ДПС у Львівській області оскаржив їх в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувані рішення ухвалені з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягають скасуванню з підстав, наведених у апеляційних скаргах. Просить скасувати рішення та додаткове рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову та заяви про розподіл судових витрат.

В обгрунтування правомірності оскаржуваного рішення суду, контролюючий орган вказує на те, що підставою відмови у реєстрації податкової накладної слугувало ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів(робіт,послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладних.

Також згідно доводів скаржника наданий на розгляд суду перелік копій документів не відповідає наданому комісії регіонального рівня разом з поясненнями на підтвердження господарської операції, є розширеним та не всі надані на рогляд суду документи були предметом дослідження регіональною комісією ДПС.

Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення зводяться до того, що позивач не обгрунтував суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданим адвокатом постуг, та, відповідно, співмірності обсягу витрат на професійну правничу допомогу.

06 грудня 2022 року представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з апеляційним переглядом судових рішень у даній справі.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та поданих на них відзивів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАК Ренесанс» є платником податку на додану вартість, здійснює діяльність з оптової торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

У зв`язку із здійснення позивачем поставки своєму контрагенту-покупцю ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» будівельних матеріалів позивачем було сформованого та подано на реєстрацію податкову накладну № 1 від 05.11.2021 на загальну суму 554 626,08 гривень (у тому числі 92 437,68 гривень податку на додану вартість), згідно якої визначено:

отримувач (покупець) - ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ»;

опис (номенклатура) товарів/послуг продавця та кількість - лінолеум ПВХ (рулонка) Tarkett Acczent Futur у кількості 732 м2 та шнур Tarkett Welding Rod Lightgrey у кількості 300 м;

код товару згідно УКТ ЗЕД - та відповідно.

За наслідками подання до реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 1 від 05.11.2021 через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України позивачу було направлено квитанцію, згідно якої реєстрація податкової накладної відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Причиною зупинення вказано: коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 3916,3918, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються(виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання), що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Для підтвердження підстав для реєстрації податкової накладної позивач подав до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено.

За результатами розгляду вказаних документів Комісією Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 25 листопада 2021 року прийнято рішення №3422553/38107360 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 05.11.2021.

Зазначене рішення №3422553/38107360 від 25.11.2021 було оскаржене ТОВ «ЗАК Ренесанс» в адміністративному порядку.

Однак, 24.12.2021 Комісія з питань розгляду скарг прийняла рішення №59473/38107360/2, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення комісії про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН без змін (а.с.57).

Рішення обґрунтовано тим, що платником податків не надано первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актиприймання-передачі товарів (робіт послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Позивач, вважаючи рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування Головного управління ДПС у Львівській області №3422553/38107360 від 25.11.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 05.11.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправним, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до пункту 12 якого після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 17 Порядку №1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

З 01.02.2020 набрав чинності Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (далі - Порядок №1165), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, пунктом 2 якого встановлено, що автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/ розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року №520 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 року за №1245/34216 (далі- Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН) у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: - договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; - договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; - розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; - документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з пунктом 6 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/ розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Згідно із приписами пункту 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

За правилами пунктів 10-11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Додатком №3 до Порядку №1165 визначені Критерії ризиковості здійснення операцій.

Пункт 1 вказаних Критеріїв передбачає відсутність товару/послуги, зазначеного/ зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 року у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відповідно до пунктів 9 та 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня. Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

-ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

-та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

-та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Враховуючи вищенаведене, рішення Комісії Державної податкової служби України повинне містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної з вичерпного переліку, визначеного Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН.

Верховний Суд за результатами аналізу наведених норм у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20 дійшов висновку, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку №520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним. В залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова декларація для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.

З аналізу наведених норм також слідує, що наявність повноважень на здійснення моніторингу податкових накладних/ розрахунків коригування в Реєстрі, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого є прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних/ розрахунку коригування.

У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №816/2183/18 вказано, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Здійснюючи моніторинг, контролюючий орган виявляє ризик порушення норм податкового законодавства, який проявляється у ймовірності складання та надання податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі з порушенням ПК України та неможливості здійснення операцій з постачання товарів/послуг дані про які зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку виконання свого податкового обов`язку.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачем вчинено дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Реєстрі та прийнято рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, зі змісту квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної слідує, що контролюючим органом сформовано висновки, що господарська операція, за якою подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Також дослідивши зміст квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної судом встановлено, що платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що позивачем у межах встановлених строків було надано контролюючому органу пояснення, до яких долучено копії документів на підтвердження проведення господарської операції.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 05.11.2021 слугувало ненадання платником податків первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт,послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладних (а.с.43-44).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на те, що за відсутності чіткого переліку документів, надання яких необхідне для реєстрації поданої позивачем податкової накладної, платником податків було надано первинні документи, складені з дотриманням вимог законодавства, достатні для реєстрації спірної податкової накладної у ЄРПН.

Зокрема судом враховано, що до повідомлення про надання пояснень та копій документів позивачем було долучено копії первинних документів, що, на переконання суду, достовірно підтверджують реальність господарської операції, на підставі якої було складено податкову накладну у реєстрації якої відмовлено, а саме:

-лист-прохання № 46 від 23.11.2021, в якому позивачем письмово викладено всі обставини здійснення господарської операції з поставки товару на користь ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» із посиланням на конкретні первинні документи;

-договір поставки № 04/01/21 від 04.01.2021, укладений між ТОВ «ЗАК Ренесанс» та ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» (контрагент за податковою накладною № 1 від 05.11.2021), у відповідності до умов якого позивачем здійснювалась господарська операція з поставки будівельних матеріалів, на підставі якої було складено та подано на реєстрацію податкову накладну, у реєстрації якої відмовлено;

-видаткову накладну № РН-0000015 від 05.11.2021, яка складена на підставі здійснення позивачем поставки товару на користь ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» та яка у відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вважається первинним документом, який безпосередньо підтверджує факт реальності господарської операції з поставки позивачем товару на користь ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ», вказує на дату відвантаження товару, що в розумінні пункту 187.1 статті 187 ПК України, є датою виникнення у позивача податкового зобов`язання з постачання товарів (перша подія) та, відповідно, обов`язку зареєструвати на суму поставки податкову накладу у Єдиному реєстрі.

Суд першої інстанції також зауважив, що до скарги, поданої у порядку адміністративного оскарження рішення № 3422553/38107360 від 25.11.2021, позивачем було додатково долучено копію платіжного доручення № 4457 від 15.11.2021, згідно якого ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» (контрагентом за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено) було здійснено оплату поставленого відповідно до видаткової накладної № РН-0000015 від 05.11.2021 товару та копію рахунку на оплату замовлення № 9256 від 27.10.2021, з посиланням на який позивачем здійснювалась оплата придбаних у ПП «Флоор Бест» будівельних матеріалів.

Однак, в ході апеляційного перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції не враховано доводів контролюючого органу про те, що долучений позивачем до пояснень перелік документів не був достатнім для реєстрації поданих позивачем податкових накладних у реєстрі.

Всі надані позивачем до повідомлень документи були винесені на розгляд комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації. Більш того, факт їх ненадання позивачем на розгляд комісії регіонального рівня, що приймає рішення про реєстрацію податкової накладної, підтверджується змістом відзиву на апеляційну скаргу. Натомість, такі докази позивачем пред`явлені на розгляд суду.

Слід зазначити, що судом при дослідженні правомірності оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкової накладної підлягають врахуванню лише документи, що подавались платником податків безпосередньо суб`єкту владних повноважень, який приймав відповідні рішення.

Так, Верховний Суд у постанові від 21 травня 2019 року у справі № 0940/1240/18 вказав на те, що судами було здійснено дослідження первинних документів, які не були підставами для прийняття рішення про зупинення реєстрації податкової накладної та подальшої відмови у реєстрації податкової накладної, що є порушенням судом вимог принципу офіційного з`ясування обставин справи та безпідставне розширення предмету доказування.

В обгрунтування правомірносі оскаржуваного рішення комісії скаржник зазначає, що предметом Договору поставки, укладеного між позивачем та ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» є постачання будівельних матеріалів, в даному випадку лінолеуму ПВХ 2,0 м в кількості 732 кв.м та шнура Tarkett у кількості 300 м. У свою чергу, ці товари були придбані позивачем у ПП «ФЛООР Бест» згідно Договору поставки від 25.10.2021 та Спеціфікації №1 від 29.10.2021. Згідно тверджень позивача, платіжним дорученням від 29.10.2021 №705 було сплачено на рахунок ПП «ФЛООР Бест» кошти у розмірі 206779,68 грн. Однак, у призначенні платежу вказано, що сплату здійснено за ленолеум зг.рах. №9256 від 27.10.2021, при цьому плата за шнур Tarkett у платіжному документі не згадується та рахунок, замовлення покупця №9256 від 27.10.2021 на розгляд комісії не надавався.

Товар було отримано згідно ВН від 05.11.2021 №1070. В цей же день було передано ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» згідно ВН №РН -0000015. Оплату здійснено платіжним дорученням від 02.11.2021 №4346 на суму 1660000,00 грн. У призначенні платежу вказано: «за буд матер. та послуги зг. дог №04/01/2021 від 04.01.2021 та дог. №04/01/2021-1 від 4.01.2021». Проте, товар постачається покупцеві партіями та сума, сплачена згідно даного платіжного доручення, не дозволяє ідентифікувати сплата по якій партії та за який товар відбулась. Суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими покликання скаржника на те, що договір №04/01/2021-1 від 04.01.2021 на розгляд комісії регіонального рівня надано не було, як і не надано документів щодо зберігання відповідного товару, а також документів на підтвердження обставин відвантаження та транспортування товарудо ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ». Крім того, до повідомлення про надання пояснень позивачем не було надано документів, які б свідчили про достатню наявність трудових ресурсів та основних засобів, необхідних для виконання робіт, а саме документів, що у власності позивача перебуває техніка, транспортні засоби, не підтверджено наявності місць для зберігання техніки та товару, не надано ТТН, рахунків. Також колегія суддів важає слушними покликання скаржника на те, що відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти, пов`язані з оподаткуванням контролюючим органам за основним місцес обліку шляхом подання повідомлень за ф.№20-ОПП. Неподання ж такого сповіщення виключає можливість податковому органу провести перевірку правомірності складання платником подакових накладних та свідчить про наявність ризику порушення таким платником норм податкового законодавства.

Крім того, в квитанції чітко визначено критерій, передбачений п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, достатній для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, за яким здійснено моніторинг податкової накладної №1 від 05.11.2021 та зупинено її реєстрацію.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на спростування висновків контролюючого органу. Натомість, відповідачем Головним управлінням ДПС у Львівській області, як суб`єктом владних повноважень, наведено відповідні мотиви прийняття спірного рішення про відмову у реєстації податкової накладної Комісією на підставі наданого позивачем переліку документів, а відтак, підтверджено правомірність рішення податкового органу.

Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком скасування судового рішення.

Таким чином, оскільки комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (регіонального рівня) діяла підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є правомірним, а позовні вимоги про його скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 05.11.2021, покупець ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ», як похідних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначена у квитанції № про зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 05.11.2021 інформація щодо відповідності господарської операції п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій надавала позивачу можливість надати контролюючому органу всі документи, які позивач мав у своєму розпорядженні та які підтверджують, як інформацію, зазначену у відповідній податковій накладній, так і інформацію, яка вимагалася згідно з рішенням про зупинення реєстрації такої податкової накладної, в межах 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, як це передбачено Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. В даному випадку оскарження рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної позивачем використано як спосіб легітимізації неправомірного подання на реєстрацію податкової накладної за відсутності достаніх підстав для її формування.

Відповідно до пункту 2) частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства Україниу резолютивній частині постанови суду першої інстанції зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС Українисуд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.

Водночас, додаткове судове рішення за юридичною природою є засобом доповнення вже ухваленого судового рішення, не може змінювати суті основного судового рішення та перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпним.

Частинами першою та третьою статті 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі; якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.5 цієї статті у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеномустаттею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід зазначити, що позивачем заявлено про понесені витрати на професійну правничу допомогу з урахуванням порядку та строків, визначених ч.7 ст.139 КАС України.

Разом з тим, оскільки за приписами ст.139 КАС України розподіл понесених позивачем судових витрат, до яких статтею 134 КАС України також віднесено витрати на професійну правничу допомогу, можливе за умови задоволення позову позивача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування додаткового рішення, що в межах апеляційного розгляду даної адміністративної справи є предметом перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області, та про відмову в задоволенні заяви представника позивача про стягнення понесення цих витрат за рахунок суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст.139 КАС України.

Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі №380/2044/22 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАК РЕНЕСАНС" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

В задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАК РЕНЕСАНС" про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний