Справа № 140/2800/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/2800/22 пров. № А/857/10234/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Луцьку суддею Костюкевичем С. Ф.) в адміністративній справі № 140/2800/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2022 року Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області (далі також ГУ ДПС у Волинській області) № від 08.09.2021 та податкову вимогу № 0-0318 від 10.11.2021.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказане податкове повідомлення-рішення ґрунтується на викладених в акті перевірки фактах, які у свою чергу є упередженими, а також такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Також вважав протиправним накладення штрафу в розмірі подвійної вартості товару, позаяк чинна редакція ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95 від 06.07.1995 (далі також - Закон № 265/95-ВР) передбачає накладення штрафу лише у розмірі вартості необлікованих товарів, так як Законом України № 1914-ІХ від 30.11.2021, який набрав чинності з 01.01.2022, зі статті 20 виключено слово «подвійної». Зазначав, що згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене стверджував, що відповідач протиправно застосував фінансові санкції у сумі 29 336,97 грн згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням від 08.09.2021 № .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ФОП ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовував тим, що положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі єдиного податку, затверджено Мінфіном наказом від 03.09.2021 № 496, набрав чинності 26.11.2021, відтак до 26.11.2021 порядок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації для ФОП був відсутній. Тому висновок про порушення ним пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР є безпідставним, як і застосування за це штрафної санкції.

Крім того зазначає, що суд, розглянувши справу без повідомлення його про час розгляду справи, порушив його право на справедливий суд, оскільки в ухвалі про відкриття провадження не зазначав, що справа буде розглядатися без повідомлення сторін у відповідності до статті 262 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, на підставі наказу № 2323 від 10.08.2021 та направлень на перевірку від 10.08.2021 № 2360/03-20-07-05, № 23661/03-20-07-05 ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт № 6788/03-20-07-05/ НОМЕР_1 від 20 серпня 2021 року, яким встановлено порушення, зокрема, вимог пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», а саме:

- розрахункові операції на загальну суму 12 921,70 грн не були проведені через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО та не видано чеки (в т.ч. встановлено нестачу товару на суму 4616,00 грн), чим порушено вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР;

- платником не надано оригіналів документів або належним чином завірених копій документів, підтверджуючих облік, походження, придбання товарів підакцизної групи, що зберігалися за місцем фактичного провадження діяльності, для подальшої реалізації кінцевому споживачу на загальну суму 11 472,40 грн, чим порушено приписи пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР;

- платник здійснював реалізацію підакцизних товарів через реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) без використання режиму попереднього програмувати коду УКТ ЗЕД для підакцизної підкатегорії товарів, що підтверджується даними обов`язкової звітності про використання РРО, а саме: 21.06.2021 проведено розрахункову операцію з продажу настоянки «5 крапель» 0,5 літра, згідно фіскального чеку РРО № 00015354, у якому не зазначено код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.09.2021 № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 29 336,97 грн, а згодом винесено податкову вимогу за №0-0318 від 10.11.2021.

Не погоджуючись із прийнятими податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що згідно з матеріалами справи позивач порушив вимоги пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тому відповідач правомірно застосував до позивача штрафні санкції в сумі 29 336,97 грн, в т.ч. у сумі 1292,17 грн (12 921,70 грн х 10 %) за не проведення розрахункової операції через РРО, 5100,00 грн за проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування із зазначенням найменування підакцизного товару та в сумі 22 944,80 грн (11 472,40 грн х 2) за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області № від 08.09.2021 та податкова вимога № 0-0318 від 10.11.2021 прийняті відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень.

При цьому, позивач не довів належними доказами протиправності та необґрунтованості оскаржуваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

Як видно з апеляційної скарги, доводи апелянта зводяться до непогодження висновку суду щодо порушення ним порядку обліку залишку товару і накладення штрафних санкцій за це, а також допущення судом процесуального порушення.

Враховуючи норми статті 308 КАС України суд зазначає таке.

Колегія суддів враховує, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

У відповідності до вимог статті 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Ця норма встановлює порядок обліку товарно-матеріальних цінностей на місці реалізації, тобто в приміщенні повинні знаходитись документи, які б підтверджували передачу цього товару для реалізації в кількості та номенклатурі, що знаходиться у продажу.

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Незважаючи на те, що порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації для фізичних осіб-підприємців станом на день перевірки не був встановлений відповідним нормативно-правовим актом, колегія суддів вважає, що це не звільняло фізичних осіб-підприємців, які здійснюють розрахунки з використанням РРО, від обов`язку з ведення такого обліку, позаяк Закон № 265/95-ВР встановлює відповідальність суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку (стаття 20 цього Закону).

Про те, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації у порядку, визначеному чинним законодавством, зазначав Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 808/2540/16.

Так, у цій постанові Верховним Судом зазначено, що фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування не зобов`язані вести обліку товарних запасів.

Натомість фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зобов`язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджено наказом ДПА України від 24.12.2010 за № 1025 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за № 1425/18720) «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (наказ втратив чинність 18.10.2013). Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 затверджено нову форму Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядок її ведення.

Пунктом 3.2 вказаного Порядку встановлено, що сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання відображається у графах 2 та 11 вищезазначеної Книги. Облікування товарних запасів - відображення даних про залишок товарно матеріальних цінностей в книзі обліку доходів і витрат.

Порушення обліку кількості товарів тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 20 вказаного Закону).

Суд зазначає, що позивачем не спростовано жодними доказами те, що вартість товарів для реалізації, які не обліковані в установленому порядку, не відображені в обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат становить 11 472 грн.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як-то не зазначення в ухвалі про відкриття провадження про розгляд справи без повідомлення сторін і не забезпечення права на справедливий суд, то такі доводи апеляційної скарги є безпідставними, позаяк колегією суддів апеляційного суду встановлено, що суд першої інстанції правомірно провів розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження, згідно із приписами статей 257 - 263 КАС України і в ухвалі про відкриття провадження від 16.03.2022 (а.с. 13 зворот) судом роз`яснювалося сторонам, що розгляд справи буде здійснено без повідомлення сторін. Копію зазначеної ухвали отримано адвокатом позивача 04.04.2022, що засвідчується його власноручним підписом на супровідному листі (а. с. 14).

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року в адміністративній справі № 140/2800/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин