Справа № 460/33596/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні процесуальне питання, пов`язане з розглядом адміністративної справи за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), за змістом якого просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати з 31.03.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 31.03.2022 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Ухвалою суду від 07.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 5 листопада 2021 року №1871-IX (далі - Закон №1871-IX), особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).
За приписам ст.2 Закону №1871-IX, реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
Згідно із пп. 1-3 ч.2 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1871-IX, місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до:
1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки;
2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон;
3) витягу з реєстру територіальної громади.
Таким чином, саме паспорт громадянина України, виготовлений у формі книжечки, паспорт громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон, витяг з реєстру територіальної громади, є документами, що підтверджують місце проживання (перебування) особи.
У позовній заяві позивач зазначає про те, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження цієї обставини додає довідку про реєстрацію місяця проживання Сарненської міської ради від 11.08.2022 №09/13/08-238.
Окрім цього, судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується відміткою про місце проживання у паспорті громадянина України НОМЕР_1 , виданому Рівненським РВ УМВС України у Рівненській області від 17.02.1997.
До позовної заяви позивач додав копію зазначеного паспорта.
Згідно із ч.1 ст. 5 Закону №1871-IX, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.
Суд зазначає, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 7 лютого 2022 року постанови №265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру".
Так, зокрема, довідка про реєстрацію місця проживання особи, а також довідка про зняття з реєстрації місця проживання, форми яких були наведені у додатках 13, 16 відповідно, до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, також втратили чинність.
Таким чином, позивачем не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У силу вимог ст.ст.73, 74, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Згідно зі ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.3 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.3 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
З метою вжиття заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин справи та повного всебічного й об`єктивного вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність витребування додаткових доказів.
Керуючись статтями 80, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Витребувати у позивача додаткові докази.
Зобов`язати ОСОБА_1 в десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали надати суду:
- витяг з реєстру територіальної громади про задеклароване або зареєстроване місце проживання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Дудар