Справа № 130/2306/22
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі головуючого судді Костянтина Шепеля,

з участю секретаря судових засідань Раїси Буги,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6002183 від 9 жовтня 2022 року , -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач звертається до суду з цим позовом, в якому зазначає, що 9 жовтня 2022 року близько 13-30 год рухаючись автомобілем марки "Renault Logan", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Копичинецька у м. Чортків та проїжджаючи блокпост його було зупинено працівником поліції та запропоновано пред`явити документи на автомобіль і на право керування даним транспортним засобом. Після того, як він виконав вимого працівника поліції, його було повідомлено про те, що він порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 та проїхав блокпост без зупинки та складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАР № 6002183 від 9 жовтня 2022 року за частино першою статті 122 КУпАП, даною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки справа про адміністративне правопорушення інспектором розглянута з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України. Просив скасувати дану постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позиція відповідача

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Старжинський Т. надав відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими та просить суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі. При цьому, вказав, що водій транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив пункт 8.4 Правил дорожнього руху України, а саме порушення вимог заборонних знаків, що безпосередньо бачив сам працівник поліції. Враховуючи вищевикладене, вважає винесену постанову законною, й відповідно відсутні підстави для її скасування.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. Позовна заява надійшла до суду 18 жовтня 2022 року (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 7).

26 жовтня 2022 року на виконання вимог ухвали суду від 21 жовтня 2022 року позивачем усунуто недоліки та надано квитанцію про сплату судового збору (а.с. 9).

Ухвалою суду від 8 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статей 257, 269, 286 КАС України. Вказаною ухвалою відповідачеві запропоновано надати в строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на адміністративний позов (а.с.26).

До початку розгляду справи по суті 15 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про заміну неналежного відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на Головне управління національної поліції в Тернопільській області (а.с. 18-22).

Ухвалою суду від 15 грудня 2022 року клопотання позивача задоволено, замінено відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на належного - Головне управління національної поліції в Тернопільській області. Цією ж ухвалою зобов`язано Головне управління Національної поліції у Тернопільській області надати Жмеринському міськрайонному суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського або запис камери відеореєстратора інспектора СРПП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції Оліярник Ярослава Григоровича за 9 жовтня 2022 року в проміжок часу з 13-00 год до 14-00 год, що стосується факту зупинки та оформлення матеріалів постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6002183 відносно ОСОБА_1 .

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення уповноважена особа Головного управління Національної поліції у Тернопільській області особисто отримала надіслані їм судом документи 2 січня 2023 року (а.с.25).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Тернопільській області надійшов до суду 10 січня 2023 року (а.с. 26 -35).

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги КАС України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені тим, що відповідач неправомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

9 жовтня 2022 року по вул. Копичинецька в м.Чортків поліцейським складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6002183, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Підставою ухвалення вищевказаної постанови стало те, що позивач керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху (а.с. 4).

Оцінюючи вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дійсно позивач ОСОБА_1 допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме докази порушення вимог заборонних знаків, зокрема відеоматеріалів з нагрудного відео реєстратора або ж поясненнями свідків тощо.

При цьому, як вказує позивач при винесенні оскаржуваної постанови він заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення й відповідно перевірити факт вчинення ним правопорушення в ході розгляду справи з урахуванням належних та допустимих доказів суд позбавлений можливості, а пояснення відповідача, викладені у відзиві в тій частині, що він особисто бачив факт порушення, суд ураховуючи положення чинного процесуального законодавств, до уваги не приймає й відповідно розцінює їх як неналежний доказ.

Згідно з вимогам статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, тому таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також, Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Проте відповідачем не надано жодних доказів відповідно до переліку вимог статті 251 КУпАП, які б свідчили про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або що інспектором здійснено під час розгляду адміністративної справи заходи щодо збирання та оцінки цих доказів, відеозапис з нагрудної камери поліцейського в матеріалах справи відсутній, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав до суду жодних належних і допустимих, у розумінні статті 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Висновки суду

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, проте не у спосіб, передбачений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; небезсторонньо (упереджено); недобросовісно; нерозсудливо; без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, таким чином, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 454 гривні.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову і позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви (а.с.10), то сума судового збору в розмірі 496,20 грн має бути йому компенсована за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким являється Головне управління Національної поліції у Тернопільській області.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 6, 73-77, 90, 242-245, 246, 286 КАС України, статтями 7, 9, 122, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6002183 від 9 жовтня 2022 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції Оліярник Ярослава Григоровича серії ЕАР № 6002183 від 9 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП закрити.

Судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, вул. Валова, 11, м. Тернопіль, .

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ