Справа № 380/3247/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/3247/22 пров. № А/857/13353/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Матковської З.М. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Кінь А.А.;

від відповідача - Слюсар Г.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р. в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Гулкевич І.З.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 30.03.2022р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

09.02.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник Кінь А.В., діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. від 06.01.2022р. про відмову у переводі з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язати пенсійний орган призначити позивачу з 09.12.2021р. пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби; стягнути з ГУ ПФ України у Львівській обл. за рахунок його бюджетних асигнувань понесені судові витрати (а.с.1-8).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.47 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною відмову ГУ ПФ України у Львівській обл. у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка викладена у листі № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р.; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. з 09.12.2021р. перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в податковій службі з 04.10.1993р. по 04.02.2022р.; стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с.61-63).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.79-86).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 09.12.2021р. позивач звернулася до пенсійного органу із заявою довільної форми і доданими документами щодо розгляду питання про перевід з пенсії по віку на пенсію державного службовця. Таке звернення розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», а про результати його розгляду проінформовано ОСОБА_2 .

Окрім цього, підстави для зарахування до стажу державної служби ОСОБА_2 періодів роботи у органах державної податкової служби є відсутніми, оскільки згідно відомостей трудової книжку позивач працювала з 04.10.1993р. по 01.05.2016р. на посадах, які не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

Звідси, станом на 01.05.2016р. позивач не мала 10 років стажу державної служби та не перебувала на посадах, передбачених ст.25 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу», тому нею не дотримані вимоги п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», а саме наявність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів /КМ/ України, не менш як 10 років та перебування на день набрання чинності цим Законом на посаді державної служби.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку був призначений в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.155).

Згідно ухвали апеляційного суду від 28.12.2022р. через виниклу необхідність розгляд справи призначено до апеляційного розгляду в судовому засіданні (а.с.163-166).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач ОСОБА_2 , починаючи з 04.10.1993р., працює в органах державної податкової служби на різних посадах, є держаним службовцем, їй присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу» (10.03.2011р.) та 7 ранг державного службовця (06.09.2015р.) (а.с.15-37).

Також позивач перебуває з 12.09.2007р. на обліку в пенсійному органі як одержував пенсії по інвалідності (ІІІ група загального захворювання), в подальшому за її заявою вона переведена з 26.07.2021р. на пенсію за віком (а.с.51 і на звороті).

09.12.2021р. позивач ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою та доданими документами щодо розгляду питання про перехід з пенсії по віку на пенсію державного службовця (а.с.170).

За результатами розгляду такої заяви відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. в порядку Закону України «Про звернення громадян» скерував відповідь № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р., згідно якої наголосив на відсутності правових підстав для призначення позивачу пенсії державного службовця, а також роз`яснив діючий порядок звернення із заявою про перехід на інший вид пенсії (а.с.38-39).

Із змісту заявленого позову слідує, що представник позивача оскаржує відмову відповідача у задоволенні заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця, обґрунтовуючи свої доводи належністю займаних ОСОБА_2 посад в органах державної податкової служби до посад державних службовців.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно аналізу діючого законодавства та усталеної судової практики період проходження служби в податкових органах зараховується до стажу державної служби, що надає право на пенсію державного службовця.

Звідси, ОСОБА_2 має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, нею дотримані всі умови, а тому є наявними правові підстави для переведення її на пенсію державного службовця.

Оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії 09.12.2021р., тому саме з цієї дати слід здійснити перевід на пенсію державного службовця.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Колегія суддів враховує, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на переведення на інший вид пенсії на пенсію державного службовця (із врахуванням наявного стажу державної служби).

Окрім цього, подана заява від 09.12.2021р. розцінена судом як така, що відповідає приписам ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що вплинуло на обрання такого способу захисту прав як зобов`язання пенсійного органу перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, підставою відмови ГУ ПФ України у Львівській обл. у переведенні ОСОБА_2 на інший вид пенсії визначена відсутність періодів роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. При цьому, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Разом з тим, такі твердження пенсійного органу слід вважати помилковими з огляду на діючі норми законодавства, фактичні обставини справи та усталену судову практику вирішення наведених спорів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Частиною першою ст.4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями абз.2 ч.3 ст.45 вказаного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016р. визначалися Законом України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст.37 цього Закону на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016р. правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.

Зокрема, відповідно до ст.90 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» вік та страховий стаж.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.04.2018р. у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах від 26.06.2018р. у справі № 676/4235/17, від 10.04.2019р. у справі № 607/2474/17.

Як установлено під час судового розгляду, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

При цьому, в ОСОБА_2 є відсутніми періоди роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Разом з тим, згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 23.05.1980р. позивач працює в органах державної податкової служби з 04.10.1993р. по теперішній час (а.с.15-37).

Отже, станом 01.05.2016р. у позивача є наявними 10 років стажу; на день звернення із заявою про переведення ОСОБА_2 має 20 років стажу державної служби у податкових органах, що відповідає приписам ст.37 Закону України № 3723-XII та дає право на пенсію відповідно до Закону України № 889-VІІІ.

На день звернення до відповідача позивач досягла 61-річного віку, що відповідає приписам ст.26 Закону України № 1058-IV.

Наявність у позивача необхідного страхового стажу (34 роки) підтверджується довідками №№ 237-13-01-10-21, 238-13-01-10-21, 400-13-01-10-21 від 09.12.2021р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданими Головним управлінням ДПС у Львівській обл. (а.с.40-42).

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України № 509-XII від 04.12.1990р. «Про державну податкову службу в Україні», а з 12.08.2012р. - Податковий кодекс /ПК/ України.

Пунктом 342.4 ст.342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абз.1, 2 п.344.1 ст.344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах повинен зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача з 04.10.1993р. по 30.11.2021р. (із урахуванням представлених позивачем довідок) зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Звідси, відповідач не довів правомірності своєї відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи спірні правовідносини відповідно до наявних в матеріалах справи документів та через аналіз діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

Таким чином, відмова ГУ ПФ України у Львівській обл., яка викладена у листі № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р., щодо зарахування до стажу державної служби ОСОБА_2 періоду роботи в органах державної податкової служби, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 44 вказаного Закону визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 зазначеного Закону).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. Постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.:

п.1.5 - заява про переведення з одного виду пенсії на інший, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

п.2.8 - переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає

довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо.

п.4.1 - орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

п.4.2 - При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Отже, звернення щодо переведення на інший вид пенсії здійснюється шляхом подання заяви до територіального органу ПФ України.

Така заява може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг ПФ України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Оскільки позивач ОСОБА_2 звернулася 09.12.2021р. до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою довільної форми та доданими документами в порядку звернення громадян (а.с.170-177), тому пенсійним органом правомірно розглянуто таку в порядку Закону України «Про звернення громадян» із наданням відповіді № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р.

По причині неподачі позивачем заяви встановленої форми відповідачем не було прийнято рішення про відмову в переведенні на інший вид пенсії в розумінні ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно вирішення вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог процесуального закону суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення йому спірної пенсії.

Разом з тим, наведених обставин судом не встановлено. Оцінка правомірності відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у листі № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р.

Однак, під час судового розгляду не встановлено у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для призначення такої пенсії.

Вказані дії (в тому числі перевірка заявленого стажу) належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що не буде належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про переведення на інший вид пенсії, оскільки з такою заявою в установленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 не зверталася.

Водночас, зобов`язання зарахування певних періодів роботи до страхового стажу позивача буде призводити до відновлення права позивача на пенсійне забезпечення, сприятиме своєчасному вирішенню спірного питання і унеможливить виникнення умов для безпідставної тяганини через дії відповідача.

Вирішуючи наведений спір, апеляційний суд надає перевагу найбільш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим дійшов до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, з вищенаведених мотивів.

Враховуючи викладене, належить визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФ України у Львівській обл., яка викладена у листі № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р., щодо зарахування до стажу державної служби ОСОБА_2 періоду роботи в органах державної податкової служби; зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати ОСОБА_2 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», періоди роботи в органах державної податкової служби з 04.10.1993р. по 30.11.2021р.; решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ГУ ПФ України у Львівській обл. є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки її висновки не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України слід стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.9).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача всю суму сплаченого судового збору, оскільки, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірної відмови суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено на користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно із способом захисту порушених прав. Також за таких умов правильним є застосування принципу визначення розміру судових витрат, виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог, який стосується часткового задоволення судом вимог немайнового характеру, за якого визначити у відсотковому відношенні суму судового збору є неможливо.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р. в адміністративній справі № 380/3247/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., яка викладена у листі № 284-19373/К-52/8-1300/22 від 06.01.2022р., щодо зарахування до стажу державної служби ОСОБА_2 періоду роботи в органах державної податкової служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. зарахувати ОСОБА_2 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», періоди роботи в органах державної податкової служби з 04.10.1993р. по 30.11.2021р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді З. М. Матковська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.01.2023р.