Справа № 280/6804/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6804/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Класичного приватного університету на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року в адміністративній справі №280/6804/21 (головуючий суддя першої інстанції Калашник Ю.В.) за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Класичного приватного університету про стягнення коштів за податковим боргом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 05.08.2021 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Класичного приватного університету, в якому просив стягнути кошти у сумі податкового боргу в розмірі 564266,54 грн. з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість на загальну суму 564266,64 грн., яка виникла в результаті несплати узгоджених сум податкових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб, нарахованих податкових органом за результатами перевірки, а також самостійно визначених податкових зобов`язань у податкових деклараціях. Контролюючим органом вживались заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме: згідно п.59.1 ст.59 ПК України надсилалась відповідачу податкова вимога в порядку, визначеному податковим законодавством України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з рахунків Класичного приватного університету у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків податковий борг у загальному розмірі 557379,57 грн. 57 коп., у тому числі:

- з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 268557,91 грн., які зарахувати: р/р UA0008479; отримувач - ГУК у Зап.обл./ТГ м.Запоріжжя/ 18010600; код отримувача 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банк отримувача - 899998; код класифікації доходів бюджету - 18010600;

- з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 288821,66 грн., які зарахувати: р/р UA0008479; отримувач - ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя/18010500; код отримувача 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банк отримувача - 899998; код класифікації доходів бюджету - 18010500.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що сума податкового боргу у розмірі 44651,74 грн., яка визначена у податковій вимозі форми «Ю» від 24.05.2019 року №17309-49 була добровільно сплачена відповідачем, на підтвердження чого до апеляційної скарги надані платіжні доручення. Таким чином, на думку апелянта, вказана податкова вимога станом на 23.05.2019 року є відкликаною, а суд першої інстанції стягнув з відповідача неіснуючу суму податкового боргу.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження, відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Головне управління ДПС у Запорізькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - Класичний приватний університет, , зареєстрований, як юридична особа за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд.70-Б.

Підставою для звернення податкового органу до суду стала наявність у відповідача податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 268558,18 грн. та земельного податку з юридичних осіб у розмірі 295708,46 грн., всього на загальну суму 564266,64 грн., що виник на підставі наступного.

На підставі акту перевірки №2730/08-01-49-04/19278502 від 09.07.2020 року податковим органом 21.07.2020 року винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- №, яким за затримку на 11, 12, 12 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 31203,80 грн. відповідачу нараховано штраф у розмірі 10%, що становить 3120,38 грн. (а.с.13);

- №, яким за затримку на 31, 35, 36, 35, 131, 131, 120, 120, 100, 162, 132,135, 104, 104, 73, 73, 43, 43 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 31203,80 грн. відповідачу нараховано штраф у розмірі 20%, що становить 29003,33 грн. (а.с.14).

Вказані рішення направлені на адресу відповідача поштою та отримані уповноваженою особою відповідача 24.07.2020 року. Зазначені рішення відповідачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувались, а отже сума визначеного податкового зобов`язання є узгодженою, доказів протилежного відповідачем не надано.

Крім того, 03.02.2020 року відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію № зі сплати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік, відповідно до якої відповідачем самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати у розмірі 257928,22 грн.. Розмір щомісячних платежів земельного податку за період з січня по листопад 2020 року (включно) становить 21494,02 грн. та за грудень 2020 року становить 21494,00 грн. (а.с.20-21).

Проте, самостійно визначені зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за період квітень - грудень 2020 року відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачені, сума грошового зобов`язання за податковою декларацією № від 03.02.2020 року становить 193446,16 грн..

16.02.2021 року відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію № зі сплати за землю (земельний податок та/або орендна плата заземельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік, відповідно до якої відповідачем самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати у розмірі 257928,22 грн.. Розмір щомісячних платежів земельного податку за період з січня по листопад 2021 року (включно) становить 21494,02 грн. та за грудень 2021 року 21494,00 грн. (а.с.22-23).

Проте, самостійно визначені зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за період січень - лютий 2021 року відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачені, сума грошового зобов`язання за податковою декларацією № від 16.02.2021 рооку становить 42988,04 грн..

Таким чином, сума податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб становить 268557,91 грн..

Податковий борг з земельного податку з юридичних осіб виник в результаті наступного.

На підставі акту перевірки від 09.07.2020 року №2730/08-01-49-04/19278502 податковим органом 21.07.2020 року винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- №, яким за затримку на 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 12405,10 грн. відповідачу нараховано штраф у розмірі 10 %, що становить 1240,51 грн.(а.с.15);

- №, яким за затримку на 101, 75, 91, 150, 180, 132, 163, 55, 122, 76, 102,45, 180, 105, 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 162979,45 грн. відповідачу нараховано штраф у розмірі 20%, що становить 32595,89 грн. (а.с.16).

Окрім того, на підставі акту перевірки №3204/08-01-49-04/19278502 від 17.08.2020 року податковим органом 01.09.2020 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №, яким за затримку на 46, 46, 46, 46 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 9315,45 грн. відповідачу нараховано штраф у розмірі 20%, що становить 1863,09 грн. (а.с.25).

На підставі акту перевірки №1148/08-01-49-04/19278502 від 19.11.2020 року податковим органом 07.12.2020 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №, яким за затримку на 242 календарних дні сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 11971,55 грн. відповідачу нараховано штраф у розмірі 20%, що становить 2394,31 грн. (а.с.28).

Податкові повідомлення-рішення № від 21.07.2020 року та № від 07.12.2020 року оскаржено відповідачем в судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі №280/7559/21 позовні вимоги визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.07.2020 року в частині застосування штрафних санкцій за період з 01.03.2020 року по 30.04.2020 року у розмірі 4492,49 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 162979,45 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2020 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 2394,31 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 11971,55 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили 26.05.2022 року (а.с.57-59).

Відтак, сума грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб складає в розмірі 2394,31 грн. та 4492,49 грн., які позивач, в тому числі, просить стягнути з відповідача, є неузгодженою, оскільки податкові повідомлення-рішення № від 07.12.2020 року, № від 21.07.2020 року, в цій частині скасовані в судовому порядку.

Сума грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 28103,40 грн., визначена податковим повідомленням-рішенням № від 21.07.2020 року є узгодженою з 26.05.2022 року (дата набрання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/7559/21 законної сили).

Крім того, 03.02.2020 року відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію № зі сплати за землю (земельний податок та/або орендна плата заземельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік, відповідно до якої відповідачем самостійно визначені податкові зобов`язання з земельного податку у розмірі 281034,17 грн.. Розмір щомісячних платежів земельного податку за період з січня по листопад 2020 року (включно) становить 23419,51 грн. та за грудень 2020 року 23419,56 грн. (а.с.31-32).

Проте, самостійно визначені зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за період квітень - грудень 2020 року відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачені, сума грошового зобов`язання за податкової декларацією № від 03.02.2020 року становить 210775,64 грн..

16.02.2021 року відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію № зі сплати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік, відповідно до якої відповідачем самостійно визначені податкові зобов`язання з земельного податку в сумі 281034,17 грн.. Розмір щомісячних платежів земельного податку за період з січня по листопад 2021 року (включно) становить 23419,51 грн. та за грудень 2021 року 23419,56 грн. (а.с.33-34).

Проте, самостійно визначені зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за період січень - лютий 2021 року відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачені, сума грошового зобов`язання за податкової декларацією № від 16.02.2021 року становить 46839,02 грн..

Таким чином, сума податкового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб становить 288821,66 грн..

Податковим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме: на адресу відповідача надіслана податкова вимога від 24.05.2019 року №17309-49 на суму 44651,74 грн., яка отримана уповноваженою особою відповідача 29.05.2019 року (а.с.35).

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості у добровільному порядку, податковий орган звернувся з даним позовом до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно із п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі -податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого(виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктами 49.18.1, 49.18.3 п.49.18 ст.49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

За приписами п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Згідно положень п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі -податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (пп.14.1.72 п. 14.1 ст.14 ПК України).

За приписами п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як зазначалося вище, Класичним приватним університетом самостійно були визначені податкові зобов`язання з орендної плати та земельного податку з юридичних осіб у податкових деклараціях за 2020 та 2021 роки, проте самостійно визначені податкові зобов`язання відповідачем сплачені не були та набули статусу податкового боргу.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.1, 54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України).

Згідно із п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Зазначені вище обставини щодо подання декларацій із самостійно визначеними розмірами зобов`язань плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), порядком нарахування податковим органом штрафних санкцій за затримку сплати таких зобов`язань, як і отримання вимоги та податкових повідомлень-рішень, відповідачем в суді першої, інстанції не заперечувалось та в апеляційній скарзі не спростовано.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, податкові повідомлення-рішення від 21.07.2020 року №, № та № надсилались на адресу відповідача поштою та отримані уповноваженою особою відповідача.

Вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувались, а отже сума визначеного в них податкового зобов`язання є узгодженою, доказів протилежного скаржником судам першої та апеляційної інстанції не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Сума грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 28103,40 грн., визначена податковим повідомленням-рішенням № від 21.07.2020 року є узгодженою з 26.05.2022 року (дата набрання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі №280/7559/21 законної сили).

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погорджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу з земельного податку у розмірі 6886,80 грн., (рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі №280/7559/21) задоволенню не підлягають.

Згідно вз п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що на адресу відповідача надіслана податкова вимога від 24.05.2019 року №17309-49 на суму 44651,74 грн., яка отримана уповноваженою особою відповідача 29.05.2019 року.

Згідно положень п.59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (невручається).

Оскільки відповідачем суму податкового боргу погашено не було, податкова вимога повторно не надсилалась.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вимога форми «Ю» від 24.05.2019 року №17309-49 на суму 44651,74 грн. є відкликаною, оскільки податкове зобов`язання самостійно сплачено скаржником, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідачем до апеляційної скарги додані завірені ним платіжні доручення від 23.08.2019 року №6333 на суму 25608,31 грн.; від 23.08.2019 року №6334 на суму 19000 грн.; від 03.09.2019 року №6360 на суму 592,42 грн. (а.с. 71-76).

В скарзі відповідач зазначає, сума боргу сплачена ним в повному обсязі, на підставі вказаних платіжних доручень.

Відповідно до частини 8 статті 79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач отримав 17.08.2021 року ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.08.2021 року про відкриття провадження у справі, подавав клопотання, тобто був обізнаний про розгляд справи судом першої інстанції.

Будь-які документи, в тому числі і зазначені вище докази, відповідачем суду першої інстанції не подавались, а долучені відповідачем лише до апеляційної скарги, в той час як платіжні доручення датовані серпнем-вереснем 2019 року.

Відповідачем в апеляційній скарзі не обґрунтувано неможливість подання суду першої інстанції вказаних доказів з причин, що не залежали від неї, а тому такі докази судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки за приписами частини 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно із частиною 4 статті 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 4, 12, 72-77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Класичного приватного університету на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року в адміністративній справі №280/6804/21 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року в адміністративній справі №280/6804/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак