Справа № 160/8437/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2023 року Справа № 160/8437/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-1), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу час мого навчання у Дніпропетровському технікумі автоматики та телемеханіки з 01.09.1989 по 18.05.1992 року та період отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2004 по 11.02.2005 року - до страхового стажу, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1- р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а (Пз/9901/32/20), відповідно до заяви від 31.05.2022 року.
Ухвалою суду від 21.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі ухвали від 12.08.2022 року судом залучено в якості співвідповідача по справі №160/8437/22 - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-2) та постановлено про розгляд адміністративної справи спочатку.
У зв`язку з ненаданням відповідачем-2 відзиву та доказів в обгрунтування правової позиції, судом винесено ухвалу від 13.10.2022 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
25.10.2022 року представник ГУ ПФУ в Житомирській області надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з нижченаведеним. Так, право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Вік позивача на дату звернення - 50 років. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано: період отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2004 року по 11.02.2005 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.07.1992, оскільки не зазначено рік наказу на припинення виплати. Позивачем не надано документів підтверджуючих період отримання допомоги по безробіттю відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. До пільгового стажу позивача за Списком № 2 зараховано всі періоди трудової діяльності. Належними документами підтверджено страховий стаж - 29 років 02 місяці 27 днів, в тому числі стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, підтверджений в порядку визначеному законодавством, становить 18 років 05 місяців 24 дні, що дає право на зниження пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону при досягненні 55 річного віку. Право на призначення пенсії за віком позивач набуде після досягнення 55-річного віку, а саме, з 24.05.2027 року. Оскільки позивач не досягла віку, визначеного законодавством, рішенням ГУ ПФУ у Житомирській області від 06.06.2022 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону.
Ухвалою суду від 10.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 24.11.2022 року.
У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.05.2022 року звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.
За принципом екстериторіальності документи позивача розглянуло ГУ ПФУ в Житомирській області
Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області № 09 від 06.06.2022 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії. В рішенні встановлено, що вік заявниці 50 років; страховий стаж складає 29 років 02 місяці 27 днів, пільговий стаж за списком №2 18 років 05 місяців 24 дні. На дату звернення заявниця не досягла встановленого пунктом 2 частини 1 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійного віку 55 років, право на призначення пенсії за Списком №2 відсутнє. Дата, з якої заявниця матиме право на пенсійну виплату 24.05.2027 року. До страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2004 року по 11.02.2005 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 08.07.1992 року, оскільки не зазначено рік наказу про припинення виплати, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та незарахування до страхового та пільгового стажу періоду навчання та отримання допомоги по безробіттю, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В частині незарахування до страхового та пільгового стажу часу навчання ОСОБА_1 у Дніпропетровському технікумі (коледжі) автоматики та телемеханіки з 01.09.1989 по 18.05.1992 року, суд зазначає таке.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , позивач в 1989 році вступила до Дніпропетровського технікуму автоматики та телемеханіки і в 1992 році закінчила повний курс Дніпропетровського коледжу автоматики та телемеханіки по спеціальності «Виробництво електронних та електричних засобів автоматизації».

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема,:

1) 01.09.1989 18.05.1992 року Дніпропетровський технікум автоматики та телемеханіки;

2) 08.07.1992 прийнята учнем стволової з повним робочим днем;

3) 17.11.1992 переведена стволовою 3 розряду з повним робочим днем.

Згідно з наданого відповідачем-1 розрахунком стажу за формою РС-право випливає, що період з 01.09.1989 по 13.05.1992 (навчання у вищих/середніх НЗ) 2 роки 8 місяців 13 днів включено до страхового стажу ОСОБА_1 .

Таким чином, період навчання позивача в Дніпропетровському технікумі (коледжі) автоматики та телемеханіки зараховано до страхового стажу, що виключає наявність між сторонами спору та, наявність підстав для відмови у задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

В частині вимог позивача щодо зарахування періоду навчання Дніпропетровському технікумі (коледжі) автоматики та телемеханіки до пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-ХІІ), особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За нормою статті 25 Закону України «Про освіту» № 1060-XII від 23.05.1991 року (далі Закон №1060-ХІІ), в редакції, чинні на час закінчення позивачем навчання, в Українській РСР встановлюється єдина структура системи освіти, що включає: дошкільне виховання; загальну середню освіту; професійну освіту; вищу освіту; післядипломну підготовку (стажування, клінічна ординатура тощо); аспірантуру; докторантуру; підвищення кваліфікації, перепідготовку кадрів; позашкільне навчання і виховання; самоосвіту.

Статтею 32 Закону № 1060-XII, в редакції, чинній на час закінчення позивачем навчання, було передбачено, професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Згідно зі статтею 34 Закону № 1060-XII в редакції, чинній на час закінчення позивачем навчання, в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

З аналізу зазначених норм суд приходить до висновку, що Дніпропетровський технікум (коледж) автоматики та телемеханіки відносився в період навчання позивача до вищих навчальних закладів.

Відповідно до пункту 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР N 590 від 03.08.1972, який діяв на час навчання позивача: «Кроме работы в качестве рабочего или служащего в общий стаж работы засчитывается также:

…

з) обучение в училищах и школах системы государственных трудовых резервов и системы профессионально-технического образования (в ремесленных, железнодорожных училищах, горнопромышленных школах и училищах, школах фабрично-заводского обучения, училищах механизации сельского хозяйства, технических училищах, профессионально-технических училищах и т. д.) и в других училищах, школах и на курсах по подготовке кадров, по повышению квалификации и по переквалификации;

и) обучение в высших учебных заведениях, средних специальных учебных заведениях (техникумах, педагогических и медицинских училищах и т.д.), партийных школах, совпартшколах, школах профдвижения, на рабфаках; пребывание в аспирантуре, докторантуре и клинической ординатуре;

…

При назначении на льготных условиях или в льготных размерах пенсий по старости и инвалидности рабочим и служащим, работавшим на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах и на других работах с тяжелыми условиями труда (подпункты "а" и "б" пункта 16), и пенсий по случаю потери кормильца их семьям, а также пенсий по старости работницам предприятий текстильной промышленности (подпункт "в" пункта 16) периоды, указанные в подпунктах "к" и "л", приравниваются по выбору обратившегося за назначением пенсии либо к работе, которая предшествовала данному периоду, либо к работе, которая следовала за окончанием этого периода. Период, указанный в подпункте "з", приравнивается к работе, которая следовала за окончанием этого периода.».

Таким чином, за нормами законодавства, чинного на час навчання позивача у вищому учбовому закладі, період навчання в такому закладі зараховувався до пільгового стажу роботи за вибором заявника або до роботи, яка передувала цьому періоду, або слідувала за закінченням цього періоду.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 після закінчення навчання, була призначена учнем стволової та стволовою 3 розряду з повним робочим днем, а робота на цій посаді відноситься до Списку №2, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1989 по 18.05.1992 року в Дніпропетровському технікумі (коледжі) автоматики та телемеханіки.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача-1 на статтю 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР від 10.02.1998 року, оскільки вказаний Закон набув чинності 10.03.1998 року, тобто вже після закінчення навчання позивачем та працевлаштування на роботу та не поширюється на спірні правовідносини.

В частині вимог позивача про зарахування періоду отримання позивачем допомоги по безробіттю з 21.09.2004 по 11.02.2005 року до страхового стажу, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон 1058-ІV) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону 1058-ІV).

Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Відповідач-2 в обґрунтування не зарахування до загального стажу період отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2004 року по 11.02.2005 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 08.07.1992 року посилається на те, що не зазначено рік наказу про припинення виплати, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Судом досліджено долучену до матеріалів справи копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , в якій містяться, зокрема, такі записи:

9) 21.09.2004 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.2 ст.22 та п.2 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказ від 21.09.2004;

10) 11.02.2005 припинено виплату допомоги по безробіттю, наказ від 09.03.20...

Суд зазначає, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд зазначає, що органи Пенсійного фонду України не позбавлені права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачами вчинялись дії щодо перевірки інформації, зазначеної в пунктах 9 та 10 трудової книжки.

Також, суд зазначає, що аналіз запису 10) від 11.02.2005 року трудової книжки дає підстави вважати, що позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю згідно з наказом від 09.03.2005 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність незарахування відповідачем-2 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2004 року по 11.02.2005 року.

В частині вимог позивача про призначення їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п."б" ст. 13 Закону №1058-ХІІ, суд зазначає таке.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20.

З огляду на зазначене, право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 позивач має при досягненні 50 років, за наявності стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах, віднесених до списку №2.

Матеріали справи свідчать, та ці обставини не заперечується сторонами, що на час звернення за призначенням пенсії (31.05.2022 року) позивач досягла віку 50 років, мала загальний страховий стаж більше 29 років, з них стаж за Списком №2 - більше 18 років.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивачки права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та пенсія має бути призначена на підставі заяви від 31.05.2022 року.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №3342-7959-4464-5607 від 17.06.2022 року.

Таким чином, враховуючи що адміністративний позов задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, рішенням якого порушені права позивача, на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України:13559341) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії № 09 від 06.06.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 час навчання ОСОБА_1 у Дніпропетровському технікумі (коледжі) автоматики та телемеханіки з 01.09.1989 року по 18.05.1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання допомоги по безробіттю з 21.09.2004 року по 11.02.2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до заяви про призначення пенсії від 31.05.2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар