Справа № 320/3221/22
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року № 320/3221/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд :

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №2600-0206-6117760 від 21.07.2021 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

-визнати протиправним тa скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві №49 від 27.08.2021;

-зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з зарахуванням до пільгового стажу за списком №1 періодів роботи з 25.05.1987 по 31.05.1987 в цеху №1 на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання, з 01.06.1987 по 30.09.1987 - матросом-рятівником в пансіонаті «Меотіда», з 01.10.1987 по 31.05.1989 - в РМЦ слюсарем з ремонту технологічного обладнання у групі з ремонту крутильно-розмотувальних машин, з 01.06.1989 по 16.09.1992 - слюсарем-ремонтником технологічного обладнання РМЦ на Бердянському державному заводі скловолокна, з урахуванням висновків, викладених у даному рішенні.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно не зарахував до загального стажу зазначені періоди, оскільки даний стаж підтверджується трудовою книжкою, а тому вважає такі дії протиправними.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив, просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 06.04.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

12.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

21.07.2021 листом №2600-0206-8/117760 Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

У листі відповідач зазначив, що загальний трудовий стаж позивача складає 39 років 04 місяці 28 днів та вказано посилання на постанову правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 про підтвердження періодів роботи, що зараховується до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідаціє підприємства здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. які діють при Головних управліннях Пенсійного фонду України. У зв?язку з відсутністю рішення Комісії з пигань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

В подальшому, листом від 31.08.2021 №2600-0304-8/138209 Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві повідомило, що рішенням Комісії №49 від 27.08.2021 відмовлено у підтвердженні стажу роботи позивача з 25.05.1987 по 31.05.1987 в цеху №l в якості слюсаря з ремонту технологічного обладнання, з 01.06.1987 по 30.09.1987 - матросом-рятівником в пансіонаті «Меотида», з 01.10.1987 по 31.05.1989 - в РМЦ слюсарем з ремонту технологічного обладнання у групі з ремонту крутильно-розмотувальних машин з 01.06.1989 по 16.09.1992- слюсарем-ремонтником технологічного обладнання РМЦ на Бердянському державного заводі скловолокна, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за нормами пунктів 1. 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні:

- документи підтверджуючі постійну зайнятість у технологічних процессах виробництва скловолокна:

- копії наказів про приймання про приймання, переведення, присвоєния розрядів, преміювання, надання відпусток, звільнення з роботи;

- документи про результати атестації робочих місць та структуру Бердянського державного заводу скловолокна на розгляд Комісії не надані.

Крім того, зазначено, що відсутні відомості про причини відсутності нарахувань заробітної плати з листопада 1987 по грудень 1987, з січня 1990 по червень 1990 та з жовтня 1991 по вересень 1992.

Позивач вважає ці рішення протиправні, тому звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

VI. Оцінка суду

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Так, щодо спірних періодів робіт судом встановлено, що пільговий стаж роботи позивача на «Бердянському державному заводі скловолокна» також підтверджується архівними довідками Архівного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 09.07.2021 та особовою карткою № НОМЕР_1 .

За особовими рахунками за червень-жовтень 1987 року гр. ОСОБА_1 значився в цеху №11 (пансіонат «Меотіда»).

Архівна довідка від 09.07.2021 №7-05/1166 про заробітну плату за період роботи з травня 1987 року по вересень 1992 року включно.

Архівна довідка від 09.07.2021 №7-05/1168 підтверджує факт про реорганізацію Бердянського державного заводу скловолокна, визнання його банкрутом та ліквідацію підприємства.

Згідно наданими документами підтверджено, що позивач працював на Бердянському державному заводі скловолокна, а саме, прийнятий та приступив до своїх службових обов?язків слосара ремонтника технологічного обладнання 25 травня 1987 року та звільнений за особистим бажанням 16 вересня 1992 року

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів СССР №10 від 26.01.1991, робота по зазначеній професії дає право для пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 як робітнику постійно зайнятого у технологічному процесі виробництва скловолокна, на ремонті безпосередньо у виробничому цеху з виробництва скловолокна, що дає право застосування норм ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктами 1 і 6 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема, для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Основним завданням комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову у підтвердженні) стажу роботи.

При цьому, вказаний порядок прийнято відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Порядок №18-1 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин,оскільки пільговий характер роботи позивача підтверджується трудовою книжкою і архівними довідками, а також особовою карткою.

При цьому, відсутність можливості здійснення органом Пенсійного фонду України перевірки виданих документів підприємством, яке ліквідоване, не є підставою для не врахування зазначених у цих документів відомостей за відсутності обгрунтованих сумнівів в їх достовірності.

Ризик неможливості здійснення такої перевірки з незалежних від людини причин не може бути покладений на особу, що звернулась за призначенням пенсії, якщо вимоги до форми довідки про заробітну плату були дотримані підприємством, що її видало, а сам факт роботи в цьому підприємстві підтверджений записами у трудовій книжці.

Надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17 (2-а/208/105/17).

Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання Бердянським державним заводом скловолокна обов?язків щодо передання до архіву на зберігання документів з особового складу (накази, картки особових рахунків, особові справи, відомості про нарахування заробітної плати).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за списком №1 спірні періоди роботи позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи задоволення позову, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №2600-0206-6117760 від 21.07.2021 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним тa скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві №49 від 27.08.2021.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з зарахуванням до пільгового стажу за списком №1 періодів роботи з 25.05.1987 по 31.05.1987 в цеху №1 на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання, з 01.06.1987 по 30.09.1987 - матросом-рятівником в пансіонаті «Меотіда», з 01.10.1987 по 31.05.1989 - в РМЦ слюсарем з ремонту технологічного обладнання у групі з ремонту крутильно-розмотувальних машин, з 01.06.1989 по 16.09.1992 - слюсарем-ремонтником технологічного обладнання РМЦ на Бердянському державному заводі скловолокна, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 10.01.2023