Справа № 160/24108/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/24108/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року (суддя Турлакова Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 25.04.2022 року) в справі №160/24108/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради», Міністерства у справах ветеранів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:
01.12.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» (далі по тексту відповідач-1), Міністерства у справах ветеранів України (далі по тексту відповідач-2) в якому просив зобов`язати КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» виправити помилково вказану дату в довідці серії 12ААБ № 619124 у графі « 8.Група інвалідності», замінити фразу «друга з 01.12.2020 року» на «30.09.2020 року»; зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України призначити та виплатити різницю сум одноразової грошової допомоги у зв`язку з підвищенням групи інвалідності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» щодо встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності з 01.12.2020 року; зобов`язано Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» вчинити дії по зазначенню дати встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності з 30.09.2020 року; зобов`язано Міністерство у справах ветеранів України здійснити дії по призначенню та виплаті ОСОБА_1 різниці сум одноразової грошової допомоги у зв`язку з підвищенням групи інвалідності до другої групи інвалідності з 30.09.2020 р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство у справах ветеранів України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що рішенням МСЕК 06.11.2018 року ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, групу інвалідності позивачу було встановлено саме з 06.11.2018 року, оскільки до отримання консультативного висновку інституту експертизи позивач не визнавався особою з інвалідністю. Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.12.2018 року позивачу призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у сумі 440500 гривень. Повторний огляд МСЕК ОСОБА_1 здійснено 04.12.2019 року та було продовжено III групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини. Апелянт вказував, що дійсно, 30.09.2020 року ОСОБА_1 був повторно оглянутий органами МСЕК, у зв`язку з незгодою з рішенням МСЕК був направлений на обстеження, де знаходився з 13.10.2020 року по 23.10.2020 року. 11.11.2020 року рішенням МСЕК (довідка серія 12ААБ № 619124) було встановлено ОСОБА_1 II групу інвалідності з 01.12.2020 року внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини. Апелянт вказував, що міжвідомчою комісією 25.02.2021 року розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з відсутністю правових підстав відповідно до абзацу шостого пункту 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Апелянт вказував, що позивач отримав посвідчення особи з інвалідністю II групи внаслідок війни відповідно до пункту 13 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту» 29.03.2021 року. Апелянт вказував, що позивачу III група інвалідності вперше була встановлена 06.11.2018 року, а 11.11.2020 року позивачу встановлено II групу інвалідності з 01.12.2020 року внаслідок з цієї ж причини. Зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Апелянт вказував, що Мінветеранів не уповноважене приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки це рішення приймає саме міжвідомча комісія, яка є окремим суб`єктом владних повноважень, який непідконтрольний Мінветеранів, так як складається не тільки з працівників Мінветеранів, а й представників Міноборони, МВС, Національної поліції тощо. Фактично позивач оскаржив рішення міжвідомчої комісії про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Міністерство не уповноважене ні призначати, ні виплачувати одноразову грошову допомогу, рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу прийняла міжвідомча комісія на своєму засіданні 25.02.2021 року, протокол засідання міжвідомчої комісії № 2. Міжвідомча комісія наділена дискреційними повноваженнями, які полягають у можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у підпункті Закону.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин. Передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Суд першої інстанції вказував, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Суд першої інстанції вказував, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів. Законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності. Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності з 01.12.2020 року. Проте встановлено, що позивачу 06.11.2018 року було встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини, а 30.09.2020 року, у зв`язку з погіршанням здоров`я, позивач звернувся на огляд до КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в наслідок чого, 11.11.2020 року рішенням МСЕК (довідка серія 12ААБ № 619124) було встановлено ІІ групу інвалідності з 01.12.2020 року внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини. Допускається можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення. Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. У довідці МСЕК КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» 12ААБ № 619124 від 11.11.2020 року протиправно зазначена дата встановлення другої групи інвалідності позивача 01.12.2020 року, замість дати надходження документів на МСЕК та огляду позивача 30.09.2020 року. З огляду на зміну групи інвалідності у межах двох років після встановлення третьої групи, у позивача виникало право на отримання відповідної допомоги, яка має бути виплачена з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги. Зазначаючи не вірну дату встановлення ІІ групи інвалідності позивачу, відповідач вчинив активні дії. Суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» вчинити дії по зазначенню дати встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності з 30.09.2020 року. Визнання протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України, що полягає у невиплаті різниці сум одноразової грошової допомоги є передчасним, оскільки дата встановлення ІІ групи інвалідності позивачу 30.09.2020 року була встановлена під час розгляду спору і тільки після встановлення дати інвалідності ІІ групи у Міністерства у справах ветеранів України виникне обов`язок вчинити дії по призначенню та виплаті ОСОБА_1 різниці сум одноразової грошової допомоги у зв`язку з підвищенням групи інвалідності до другої групи інвалідності.

Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 15.07.2014 року по 12.08.2014 року, що підтверджується довідкою №111/1 від 30.08.2018 року Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор».

06.11.2018 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою №031601 від 10.11.2019 року обласної МСЕК №1.

30.09.2020 року позивач звернувся до КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» на огляд та був направлений на обстеження УкрДержНДІ МСПІ, де знаходився з 13.10.2020 року по 23.10.2020 року, що підтверджується Довідкою УкрДержНДІ МСПІ №90/4589 від 13.04.2021 року.

Відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 1085 від 10.11.2020 року Обласної МСЕК № 1, документи щодо ОСОБА_1 надійшли 17.09.2020 року.

11.11.2020 року рішенням МСЕК (довідка серія 12ААБ № 619124) було встановлено другу групу інвалідності з 01.12.2020 року внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини.

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановлення інвалідності ІІ групи інвалідності. Листом від 20.05.2021 року № 5136/09/09.4-21 повідомлено ОСОБА_1 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що III група інвалідності вперше була встановлена 06.11.2018 року, 13.12.2018 року призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у сумі 440500 грн., 11.11.2020 року встановлено II групу інвалідності внаслідок з цієї ж причини, зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Після звернення ОСОБА_1 до КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» листом від 19.04.2021 року № 71 йому повідомлено, що 30.09.2020 року після звернення, він був оглянутий обласною МСЕК № 1, яка у зв`язку з незгодою з рішенням МСЕК, направила його на обстеження до УкрДержНДІ МСПІ, де знаходився з 13.10.2020 року по 23.10.2020 року. З урахуванням наданого консультативного висновку УкрДержНДІ МСПІ, 11.11.2020 року обласна МСЕК № 1 винесла медекспертне рішення про встановлення другої групи інвалідності.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 року було зобов`язано КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» Обласну медико-соціальну експертну комісію № 1 надати інформацію щодо дати надходження до неї висновку від УкрДержНДІ МСПІ, на підставі якого ОСОБА_1 було встановлено 11.11.2020 року другу групу інвалідності, висновок УкрДержНДІ МСПІ на підставі якого ОСОБА_1 було встановлено 11.11.2020 року другу групу інвалідності.

На виконання ухвали суду, КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» надано до суду копію консультативного висновку № 4589.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.11.2022 року було зобов`язано Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» надати до суду витяг з журналу вхідної кореспонденції за 10.11.2020 року, для підтвердження надходження Консультативного висновку № 4589 та зобов`язано ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» надати інформацію щодо дати складання та направлення КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» Обласній медико-соціальній експертній комісії № 1 Консультативного висновку № 4589.

Комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» виконано ухвалу суду.

ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» на виконання ухвали повідомлено суд, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів. Консультативний висновок інституту до переліку документів на підставі якого встановлюється інвалідність та ступінь втрати працездатності не відноситься. МСЕК прийняла рішення про встановленні інвалідності, після обстеження ОСОБА_1 в клініці інституту, та у відповідності до чинного законодавства, вона це робить з дати надходження документів на МСЕК. ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» повідомило, що відповідно до норм проведення медико-соціальної експертизи в Україні, для розгляду спору не має значення дата надходження Консультативного висновку інституту до обласного центру медико-соціальної експертизи, який носить для МСЕК рекомендаційний характер та на підставі такого висновку не встановлюється інвалідність. Після обстеження у науково-дослідній установі складається консультативний висновок, який для комісії має рекомендаційний характер.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Згідно з пунктами 3, 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Згідно п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, в особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Інвалідність та/або ступінь втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання встановлюється датою надходження документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» актом огляду медико-соціальною експертною комісією № 1085 від 10.11.2020 року вказує, що документи щодо ОСОБА_1 надійшли 17.09.2020 року.

Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» листом від 19.04.2021 року № 71 повідомив, що 30.09.2020 року ОСОБА_1 був оглянув обласною МСЕК № 1, яка у зв`язку з незгодою з рішенням МСЕК, направила його на обстеження до УкрДержНДІ МСПІ.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.10, 1.12, 1.13 розділу І Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561, документи, що використовуються для визначення причинного зв`язку інвалідності, подаються в оригіналі або копії, засвідчені в установленому законодавством порядку. При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії. датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

ОСОБА_1 06.11.2018 року було встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини. 30.09.2020 року ОСОБА_1 було повторно оглянуто КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, та рішенням від 11.11.2020 року (довідка серія 12ААБ № 619124) було встановлено ІІ групу інвалідності з 01.12.2020 року внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини.

Невірно визначено дату встановлення інвалідності з 01.12.2020 року, після надходження 10.11.2020 року від ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» консультативного висновку. Консультативний висновок носить рекомендаційний характер та не є документом у розумінні пункту 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, як безумовною підставою для встановлення інвалідності.

Інвалідність або зміна групи інвалідності визначається на підставі документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, та після огляду МСЕК. Огляд МСЕК та у сукупності вивчення документів що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи, об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму відбулось 30.09.2020 року, що підтверджує Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради».

Згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Встановлено, що у ОСОБА_1 протягом двох років після первинного встановлення інвалідності (06.11.2018 року) під час повторного огляду було встановлено вищу групу інвалідності. Повторний огляд був 30.09.2020 року, після якого встановлено вищу групу інвалідності.

Згідно ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктів 6, 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Тобто передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності. Дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має. Дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

Згідно п. 13 вищеприведеного Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Аналогічні норми щодо виплати одноразової допомоги визначені Кабінетом Міністрів України й у Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 року № 336.

Згідно п. 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 року № 336, одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 400 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи. Якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Для призначення одноразової грошової допомоги члени сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», утвореній Мінветеранів, заяву кожного повнолітнього члена сім`ї загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги. У разі коли у загиблого залишилися малолітні чи неповнолітні діти, інший з їх батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник подає заяву про виплату одноразової грошової допомоги або про відмову від отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 5 цього Порядку.

Згідно пунктів 9 11 вищевказаного Порядку, міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні. Міжвідомча комісія протягом трьох робочих днів після прийняття рішення інформує органи, уповноважені виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про осіб, щодо яких прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги, та подає Мінветеранів рішення і списки осіб, щодо яких прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги (далі - списки), із зазначенням обсягу коштів, необхідних для виплати такої допомоги, за формою згідно з додатками 1 та 2 до цього Порядку. Мінветеранів не пізніше ніж через 14 робочих днів подає відповідно до Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 415, Кабінетові Міністрів України звернення та списки з відповідними розрахунками для виділення коштів із резервного фонду державного бюджету.

Отже, питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги здійснюється міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, утвореній при Мінветеранів. Мінветеранів подає списки з відповідними розрахунками для виділення коштів із резервного фонду державного бюджету.

У постанові від 23.06.2020 року у справі №520/9156/18 Верховний Суд вказував, що дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису. Суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. У такому випадку суд дійсно не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав. У правовідносинах, пов`язаних з розглядом заяв про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, передбаченою статтею 16 Закону №2011-XII і Порядком №975, в разі настання визначених законодавством умов, уповноважений орган зобов`язаний до вчинення конкретних дій розглянути таку заяву у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства у місячний строк після надходження зазначених документів прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (абзац другий пункту 13 Порядку №975). Підставою для відмови у задоволенні заяви можуть бути лише визначені законом обставини. Міноборони, як розпорядник бюджетних коштів, не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні; залишити таку заяву без розгляду та/або повернути її тощо. У кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Щодо наявності дискреційних повноважень у органу який призначає та виплачує одноразову допомогу, Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 року у справі № 278/1429/17 розглянув та дав оцінку цьому питанню. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин). За наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на отримання останньої, належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є саме зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до приписів Порядку №975 та статті 16 Закону №2011-ХІІ. Якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судом зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

При ухваленні рішення, суд апеляційної інстанції керується правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постановах від 15.07.2020 року у справі № 240/10153/19, від 04.05.2022 року у справі №140/133/19, від 28.01.2021 року у справі № 642/6237/16-а.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року в справі №160/24108/21 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова