Справа № 0440/6992/18
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 січня 2023 року Справа №0440/6992/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою від 20.02.2019 р. Третій апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21.12.2022 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 р. скасовано, а справу № 0440/6992/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 р. прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/6992/18.

Згідно з чч. 13, 14, 15 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

В силу ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною першою статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 р. у справі №0440/6992/18 зазначено, що позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, водночас судом першої інстанції останнє не розглянуто, не надано оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, не встановлено, коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушення його прав.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовними вимоги про перерахунок пенсії заявлені починаючи з 2002 р. за період до 01.01.2017 р.

Разом з тим, адміністративний позов подано лише у липні 2018 року, тобто з порушенням шестимісячного строку на звернення до суду, визначеного статтею 122 КАС України та матеріали справи не містять доказів про наявність обставин, які перешкоджали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Відтак позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом його прав від порушень з боку відповідача, які, на його переконання, тривали до 01.01.2017 р.

В тексті позовної заяви позивач зазначив, що отримуючи відповіді на свої звернення, неконкретність наданих відповідей, зволікання з їх отриманням були обумовлені чисельними організаційними змінами не тільки в органі, але і на державному рівні. Востаннє необхідну йому для надання до суду частину доказової бази він отримав у липні 2018 р., а всього листування з відповідачами, третьою особою та деякими іншими державними установами має об`єм більше двох томів. Отже, враховуючи передбачену ст. 17 КАС України можливість досудового врегулювання спору та обов`язок відповідачів поновити його порушені права і законні інтереси, а також значний час для збору доказів, обумовлений організаційними та структурними змінами відповідачів, вважає, що він не порушив шестимісячний строк для звернення до суду, задля подальшого розгляду справи по суті у розумний строк.

Тобто, перевіривши матеріали справи та позовної заяви, суд встановив, що фактично, позивачем не було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки він вважає, що строк звернення до суду з цим позовом ним не порушено.

Однак, суд зазначає, що позивач дійшов помилкового висновку, що строк звернення до суду із цим позовом не пропущено.

Суд зазначає, що та обставина, що позивач звертався до відповідача із приводу надання документів та відомостей щодо нарахування йому пенсії, не перериває та не зупиняє строків звернення до суду, який повинен обчислюватись з часу коли позивач дізнався про порушення прав або, принаймні, повинен був дізнатися.

У справі №240/12017/19 Верховний Суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав пенсіонер повинен був дізнатись отримавши пенсію за відповідні періоди.

У вказаній постанові Верховного Суду, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголосила на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач мав знати починаючи саме з 2002 р. і до 2017 р., під час отримання відповідних сум пенсії.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено та матеріали справи не містять.

З огляду на вищезазначене, позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду, вказавши в ній підстави його пропуску з доказами поважності цих причин.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст.161 КАС України, а тому згідно з ч.1 ст.169 КАС України вона підлягає залишенню без руху, з наданням позивачеві строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду, вказавши в ній підстави його пропуску з доказами поважності цих причин.

Відповідно до ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Савченко