Справа № 520/552/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про відмову в забезпеченні адміністративного позову
"12" січня 2023 р. № 520/552/23
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та незаконним рішення командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - ОСОБА_2 щодо призову на військову службу ОСОБА_1 без проходження обов`язкового медичного огляду;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - ОСОБА_2 № 37 с/ч від 24.02.2022 про прийняття (зарахування) на військову службу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - ОСОБА_2 звільнити з військової служби ОСОБА_1 , про що прийняти відповідний наказ про звільнення.

Позивачем разом з адміністративним позовом подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 № 37 с/ч від 24.02.2022 щодо призову на військову службу за мобілізацією без проходження обов`язкового медичного огляду та на час розгляду справи і до прийняття рішення заборонити відповідачу залучати позивача до виконання бойових завдань та інших службових обов`язків, увільнити позивача від проходження військової служби.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що рішення командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - ОСОБА_2 щодо призову на військову службу за наказом, без проходження обов`язкового медичного огляду, та наказ № 37 с/ч від 24.02.2022 щодо прийняття на військову службу позивача, є очевидною ознакою протиправності суб`єкта владних повноважень, та таке рішення очевидно порушує права, свободи та інтереси позивача.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе у порядку частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України розглянути заяву позивача в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано доказів на підтвердження того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду; або що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів заявника, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Фактично доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях щодо того, що заявнику буде змінено або перенесено місце проходження служби, оскільки позивач просить суд на час розгляду справи і до прийняття рішення заборонити відповідачу залучати позивача до виконання бойових завдань та інших службових обов`язків.

Разом з цим, до заяви не надано належних та допустимих доказів, в розумінні КАС України, на підтвердження того, що вчиняються дії щодо направлення, зміни, перенесення місця проходження служби, дислокації ОСОБА_1 . Окрім того суд зазначає, що така заборона вплине на реалізацію управлінських функцій суб`єкта владних повноважень.

При цьому, судове рішення не може ґрунтуватися винятково на припущеннях і відповідно до вимог ст. 242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.

Суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Окрім того позивач зазначає, що дії командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо призову на військову службу за наказом без проходження обов`язкового медичного огляду є неправомірними, а наказ №37 с/ч від 24.02.2022 щодо прийняття на військову службу позивача - незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, правомірність дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень підлягає встановленню безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду позовних вимог по суті. Суд зазначає, що зупинивши дію оскаржуваного наказу, суд вирішить по суті дану справу до винесення рішення у справі та без належного судового розгляду, що суперечить вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали заяви про забезпечення позову не свідчать про очевидність протиправності дій відповідача, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Волошин