Справа № 640/10804/21
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 січня 2023 року

м. Київ

справа №640/10804/21

адміністративне провадження № К/990/765/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Блажівської Н.Є., Чумаченко Т.А.

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року

в справі №640/10804/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евразія Транс Сервіс»

до Державної податкової служби України,

третя особа: Головне управління ДПС у м. Києві,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року в справі №640/10804/21 предметом спору у якій є вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у не проведенні у встановлені строки перевірки наявності методологічної помилки в роботі інформаційно- телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» за повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразія Транс Сервіс», зобов`язання Державну податкову службу України усунути методологічну помилку в роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» щодо платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразія Транс Сервіс», яка полягає у нарахуванні пені за період до 11-го дня після отримання податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25 червня 2018 року № та податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25 червня 2018 року № , в порушення положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у період проведення перевірки та оформлення її результатів та нарахування пені) та зобов`язанні Державної податкової служби України усунути методологічну помилку в роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» щодо платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразія Транс Сервіс», яка полягає у нарахуванні пені після дня фактичного зарахування коштів за податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 25 червня 2018 року № та податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 25 червня 2018 року № на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в порушення положень підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у період проведення перевірки та оформлення її результатів та нарахування пені).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі №640/10804/21 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, судом не встановлені, змістом касаційної скарги не доведено наявність виняткових підстав для можливості відкриття касаційного провадження у цій справі. Доводи касаційної скарги, фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року в справі №640/10804/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евразія Транс Сервіс» до Державної податкової служби України про визнання протиправним бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф. Ханова

Т.А. Чумаченко

Н.Є. Блажівська