Справа № 160/17037/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить:
рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.04.2022 р. о/р НОМЕР_2 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » щодо відмови виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій - визнати протиправним та скасувати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що з лютого 2022 року їй було призначено пенсію за віком.

29 березня 2022 року при оформленні пенсії за віком вона написала заяву про виплату грошової допомоги згідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та подала її за місцем обліку до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Листом №0400-010225-8/39527 від 13 квітня 2022 року Відділ обслуговування громадян №22 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №21 від 01 квітня 2022 року їй відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Позивач із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №21 від 01 квітня 2022 року не погоджується та вважає його протиправним, у зв`язку із чим звернулась до адміністративного суду із позовною заявою.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21 листопада 2022 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву вх.№8492/22, в якому останній не визнає позовні вимоги та вважає, що рішення про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій прийнято відповідно до норм чинного законодавства, виходячи із наступного.

Відповідно до норми права, яка закріплена в пункті 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, обов`язковими умовами для набуття позивачем права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в сукупності є:

- наявність у позивача необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах;

- вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності;

- неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» від 23.11.2011 №1191, визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та механізм її виплати.

Згідно з вказаним Порядком до страхового стажу, який враховується в календарному обчисленні та визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Під час перевірки даних електронної пенсійної справи позивачки встановлено, що до спеціального педагогічного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неможливо зарахувати стаж з 26.08.1982 по 27.08.1984, та з 01.09.1990 по день звернення, у зв`язку з тим, що посада на якій працювала ОСОБА_1 не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

З огляду на вищезазначене, представник відповідача-1 вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на законних підставах відмовило ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги.

08 грудня 2022 року на адресу суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву вх.№87369/22, в якому останній не визнав пред`явлений позивачем позов та заперечував проти його задоволення, посилаючись на аналогічну позицію відповідача-1 щодо неможливості зарахування ОСОБА_1 до спеціального педагогічного стажу з 26.08.1982 по 27.08.1984, та з 01.09.1990 по день звернення, у зв`язку з тим, що посада, на якій працювала позивач, не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад робота яких дає право на пенсію за вислугу років.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Трудовою книжкою НОМЕР_3 від 26 серпня 1982 року та довідкою Управління культури, спорту та туризму Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Новомосковської мистецької школи ім. М. Бровченка №03 від 14 лютого 2022 року підтверджується трудовий стаж позивача з 26.08.1982 по 27.08.1984 на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській дитячій музичній школі, з 01.09.1990 по 11.02.2022 на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській мистецькій школі ім. М. Бровченка.

З лютого 2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.

29 березня 2022 року при оформленні пенсії за віком ОСОБА_1 написала заяву про виплату грошової допомоги згідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та подала її за місцем обліку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Листом №0400-010225-8/39527 від 13 квітня 2022 року Відділ обслуговування громадян №22 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №21 від 01 квітня 2022 року їй відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку з наступним.

Згідно з розділом 1 «Освіта» Переліку 909 право на пенсію за вислугу років мають такі працівники позашкільних навчальних закладів, директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Викладачі, які зайняті у позашкільних навчальних закладах Переліком 909 не передбачені.

Разом з тим, відповідно до Примітки 3 Постанови 909 робота за спеціальністю у закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугою років.

Згідно з Переліком закладів, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397, що діяв до 01.01.1992, право на пенсію за вислугу років мали, зокрема викладачі середніх музичних шкіл, музичних шкіл-семирічок, шкіл музичних закладів.

З огляду на зазначене, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, законних підстав для призначення ОСОБА_1 грошової допомоги немає.

Позивач із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №21 від 01 квітня 2022 року не погоджується та вважає його протиправним, у зв`язку із чим звернулась до адміністративного суду із позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Преамбулою Закону України №2145-VІІІ «Про освіту» (далі - Закон №2145-VIII) визначено, що цей Закон регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

Педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання. виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №2145-VIII невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, позашкільна освіта.

Згідно із частинами 1, 2 статті 14 Закону №2145-VIII метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Позашкільна освіта може здобуватися одночасно із здобуттям дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої освіти.

Статтею 12 «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 №1841-III (далі Закон №1841-III) та п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 06.05.2001 за № 433, передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до ст. 21 Закону № 1841-III, право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 26.08.1982 по 27.08.1984 позивач перебувала на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській дитячій музичній школі, з 15.08.1989 по 07.08.1990 на посаді концертмейстера кафедри хорового диригування Молдавського державного інституту культури, з 01.09.1990 по день звернення на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській мистецькій школі ім. М. Бровченка.

Вказані навчальні заклади віднесені до закладів позашкільної освіти.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Пунктом 7-1 частини 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 був затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 № 01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

З аналізу наведених норм законодавства суд приходить до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та механізм її виплати визначається Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок № 1191).

Вимоги п. 5-7 Порядку № 1191 передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 вбачається, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (п. 4 Порядку № 1191).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №21 від 01 квітня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у нарахуванні та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу та повідомлено про неможливість зарахувати її стаж з 26.08.1982 по 27.08.1984 та з 01.09.1990 по день звернення, у зв`язку з тим, що посада, на якій вона працювала, не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 876/5312/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач позашкільного навчального закладу є педагогічним працівником цього позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні ст. 55 пункту «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, суд зазначає що викладач з класу фортепіано та концертмейстер музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, тому стаж роботи позивача на вказаних посадах повинен зараховуватися до його пільгового стажу у розумінні п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку № 637).

Таким чином, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує його стаж роботи.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 26 серпня 1982 року та довідки Управління культури, спорту та туризму Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Новомосковської мистецької школи ім. М. Бровченка №03 від 14 лютого 2022 року встановлено, що позивач з 26.08.1982 по 27.08.1984 працювала на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській дитячій музичній школі, а з 01.09.1990 по день звернення на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській мистецькій школі ім. М. Бровченка.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-2, не зарахувавши періоди роботи ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, а саме: з 26.08.1982 по 27.08.1984 на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській дитячій музичній школі, з 01.09.1990 по 11.02.2022 на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській мистецькій школі ім. М. Бровченка допустив протиправні дії, що призвели до порушення права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача-1 зарахувати до стажу роботи спірні періоди.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк» №0.0..1 від 20 жовтня 2022 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №21 від 01 квітня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області () зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи, що дають право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.08.1982 по 27.08.1984 на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській дитячій музичній школі, з 01.09.1990 по 11.02.2022 на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Новомосковській мистецькій школі ім. М. Бровченка.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області () призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 частини 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник