Справа № 161/17397/22
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/42/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2022 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 23.11.2022 року приблизно о 10 год. ОСОБА_1 рухався на автомобілі BMW 530 XІ по пр. Василя Мойсея. Раптом ОСОБА_1 відчув, що йому стало погано (почала паморочитись та боліти голова і темніти в очах) і він здійснив вимушену екстрену зупинку на узбіччі та увімкнув аварійну сигналізацію.Після цього через декілька хвилин до нього підійшов старший лейтенант поліціїОСОБА_2 та вказав, що ОСОБА_3 порушив правила зупинки транспортних засобів, оскільки він зупинився на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів. ОСОБА_1 не заперечував факту зупинки, проте пояснив працівнику патрульноїполіції, що йому стало зле та він був вимушений зробити екстрену зупинку та увімкнув аварійну сигналізацію. У відповідь на це працівник поліції почав агресивно вимагати, щоб ОСОБА_1 поїхав із цього місця, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 вже повідомив, що йому стало погано. Після цього старшим лейтенантом поліції Костюкевичем В.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6205308 від 23.11.2022 року за ч.1 ст. 122 КУпАП.Після винесення вищевказаної постанови, як тільки ОСОБА_1 стало трошки легше, він поїхав до лікаря.За результатами огляду лікаря об 11.45 того ж дня у ОСОБА_1 був діагностований гіпертонічний криз (тиск 180 на 100). ОСОБА_1 вважає, що він був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності з огляду на те, що він діяв у стані крайньої необхідності, здійснив екстрену та вимушену зупинку внаслідок поганого самопочуття. Враховуючи наведене, просить суд скасувати постанову серії ЕАР №6205308 від 23.11.2022 року за ч.1 ст. 122 КУпАП.

03.01.2023 року представником відповідача було подано відзив на вищевказану позовну заяву. В обгрунтвання своїх заперечень щодо позову зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП беззаперечно підтверджується відеозаписами із портативного відеореєстратора інспектора поліції. Внаслідок виявлення працівниками поліції правопорушення, відносно позивача, у повній відповідності вимогам процесуального законодавства, було проведено розгляд справи та винесено оскаржувану постанову. Вважає, що доводи позовної заяви є жодним чином необгрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Від представника відповідача до початку судового засідання надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, а у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Судом встановлено, що 23.11.2022 року інспектором роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшим лейтенантом поліції Костюкевичем В.О. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАР № 6205308, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається з вищевказаної постанови, 23.11.2022 року о 10:27, в м. Луцьку по пр-ту Василя Мойсея, 2, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу BMW 530 XІ, д.н.з. НОМЕР_1 , на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «е» ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 15.9 «е» ПДР України стоянка забороняється на ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача було надано відеозапис ехроrt-b9ас1 з портативного відеореєстратора інспектора 4 роти батальйону УПП у Волинській області ДПП Костюкевича В.О. від 23.11.2022 року на якому зафіксований розгляд справи відносно позивача та відеозапис ІМG_1222 з технічного приладу портативного відеореєстратора, який знаходився в службовому автомобілі від 31.11.2022 року, на якому зафіксовано рух транспортного засобу позивача.

Дослідивши в ході розгляду даної справи вищевказаний відеозапис судом достовірно встановлено, що 23.11.2022 року о 10:27, в м. Луцьку по пр-ту Василя Мойсея, 2, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу BMW 530 XІ, д.н.з. НОМЕР_1 , на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що він був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності з огляду на те, що він діяв у стані крайньої необхідності, оскільки здійснив екстрену та вимушену зупинку внаслідок поганого самопочуття.

Відповідно до п. 2.9.6) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

На відеозаписі з портативного відеореєстратора інспектора поліції зафіксовано, що інспектор неодноразовопропонував водію викликати швидку медичну допомогу, проте останній відмовлявся.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Вказані обставини, зокрема, враховуються уповноваженою особою, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, при винесенні рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії:

-з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління;

-якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами;

-якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП.

У даному випадку в діях позивача не має вищеперелічених ознак крайньої необхідності, оскільки позивач, усвідомлюючи, що погано себе почуває міг зупинитися з дотриманням ПДР і не відмовлятися від запропонованої допомоги, щодо виклику медичних працівників.

Зазначене вище свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, наданий стороною відповідача відеозапис достовірно підтверджує проведення інспектором роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшим лейтенантом поліції Костюкевичем В.О. розгляду справи та винесення відносно постанови серії ЕАР №6205308 від 23.11.2022 року із повним дотримання вимог процесуального законодавства України.

Частинами 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На переконання суду, невизнання своєї вини ОСОБА_1 спрямоване на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене, оскільки заявлені вимоги жодним чином необґрунтовані, а відтак є безпідставними.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На переконання суду, постанова серії ЕАР №6205308 від 23.11.2022 року була винесена відносно ОСОБА_1 із повною відповідністю норм матеріального права та дотриманням вимог процесуального права, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

У зв`язку з відмовою у позові суд вважає за необхідне понесені ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 278-280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук