Справа № 380/11933/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11933/22 пров. № А/857/14082/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року про повернення позовної заяви у справі № 380/11933/22 (головуюча суддя Братичак У.В., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила: а) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нездійсненні нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням до складових місячного грошового забезпечення щомісячної винагороди за бойове чергування, передбаченої Додатком 25 Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Державної спецтрансслужби, Управління Державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294, індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, та невиплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повий календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років, що разом складає повних 26 років;

б) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повий календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років, що разом складає повних 26 років, та з обов`язковим включенням до складових місячного грошового забезпечення посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за класність, надбавки за ОУС, надбавки за виконання особливо важливих завдань, винагороди за бойове чергування, передбаченої Додатком 25 Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Державної спецтрансслужби, Управління Державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294, індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, розрахованої на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/7202/22, а також премії, та провести виплати з врахуванням раніше виплачених сум;

в) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що розрахована та утримана із розміру перерахованої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Ухвалою від 05 вересня 2022 року суддя Львівського окружного адміністративного сулу залишила позовну заяву без руху та надала позивачу десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддя вказала недоліки позовної заяви. З посиланням на норми статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на дату звернення до суду, суд констатував, що ОСОБА_1 звернулася до суду зі значним пропуском строку звернення до суду. В резолютивній частині ухвали від 05 вересня 2022 року суддя визначила спосіб усунення недоліків позовної заяви, зазначила, що позивачу потрібно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача подав заяву від 13.09.2022, в якій пояснив свою позицію щодо строків звернення до суду із заявленим ним позовом. З посиланням на правові позиції Верховного Суду України, висловлені в постанові від 13.03.2019 №807/363/18, а також рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 зазначив, що одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби є частиною грошового забезпечення військовослужбовця, а термін звернення до суду у зв`язку із невиплатою грошового забезпечення/заробітної плати не обмежується будь-яким строком.

На підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України Львівський окружний адміністративний суд повернув позивачеві позовну заяву з мотивів визнання неповажними вказаних у поданій позивачем заяві причин пропуску строку звернення до суду (ч.1 ст.123 КАС України).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» в частині викладення ст. 233 КЗпП України в новій редакції встановлює нові обов`язки, скасовує права учасника судового процесу щодо строків звернення до суду відносно оплати праці, частина друга вказаної статті в даному випадку повинна застосовуватися до правовідносин, які виникли після 19 липня 2022 року.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 312 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору в даному випадку є, зокрема, виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, яка відбулася у січні 2016 року, та про виплату якої в неналежному розмірі, як правильно встановив суд першої інстанції, позивач дізналася щонайменше 05.05.2022, коли подала позов до Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/7202/22.

Частиною 2 ст.233 КЗпП України у редакції до 19.07.2022 було визначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин 1-2 ст.233 КЗпП в редакції від 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ч.2).

Тобто, з 19.07.2022 трудовим законодавством змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду в справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема й заробітної плати, а саме - встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, предмет спору у даній справі стосується правових відносин до 19.07.2021, адже, як вже зазначав суд, позивача звільнено з військової служби у січні 2016 року, а про виплату одноразової грошової допомоги у неналежному розмірі остання дізналася щонайменше у травні 2022 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, оскільки з даним позовом позивач звернулася до суду 31.08.2022, тобто у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то нею дотриманий процесуальний строк звернення до суду з позовною заявою, встановлений після 19.07.2022.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви на підставі ст.123 КАС України, а саме - у зв`язку з поданням особою позову після закінчення строків, установлених законом, та із зазначенням обставин, які суд не визнав поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому її слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.308, 311, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року про повернення позовної заяви у справі № 380/11933/22 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 10.01.2023.