Справа № 160/16453/22
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізького міськрайонного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Криворізький міськрайонний центр зайнятості, в якій просить:
- визнати протиправними дії Криворізького міськрайонного центру зайнятості, які полягають у відмові у виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошових сум допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку згідно статті , яка письмово викладена у тексті Листа-Відмови від 03 вересня 2021 року № 2506, який складений Криворізьким міськрайонним центром зайнятості.
- зобов`язати Криворізький міськрайонний центр зайнятості виплатити ОСОБА_1 невиплачену суму допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку за період часу з грудня 2019 року по травень 2021 року, в розмірі 29 659 (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 91 (дев`яносто одна) копійка.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що протягом часу з 25.11.2019р. по 30.09.2020р. був зареєстрований у Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості (як безробітній) та отримував допомогу по безробіттю. 03.09.2021р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку. Листом від 03.09.2021р. №2506 Криворізьким міськрайонним центром зайнятості було відмовлено позивачу. ОСОБА_1 вважає таку відмову незаконною та необґрунтованою, що стало підставою для звернення до суду. Позивач вважає, що на момент звернення до центру зайнятості був саме особом передпенсійного віку.
Ухвалою суду від 13.01.2023 року поновлено позивачу строк звернення з позовом до суду.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.11.2019р. був зареєстрований у Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю.
Згідно з витягу з наказів про прийняття рішення по особі від 17.09.2021р. ОСОБА_1 з 25.11.2019р. надано статус безробітного (підстава наказ від 29.11.2019р. №НТ191129); з 02.12.2019р. по 25.11.2020р. позивачу призначена допомога по безробіттю протягом 360к.д. (підстава наказ від 02.12.2019р. № НТ191202); з 28.08.2020р. по 25.11.2020р. скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за угодою сторін на строк 90 к.д. (підстава наказ від 28.08.2020р. №НТ 200828); з 26.11.2020р. припинено виплату допомоги по безробіттю (підстава наказ від 05.01.2021р №НТ 210105); з 17.09.2021р. припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації (підстава наказ від 17.09.2021р. №НТ210917).
Відповідно до довідки Криворізького міського центру зайнятості від 30.12.2021р. № 5619 в період з грудня 2019р. по серпень 2020року ОСОБА_1 отримав дохід в розмірі 7557,09 грн.
Згідно з довідкою Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 29.11.2022р. №5907 у період з вересня 2020 року по вересень 2021 року у ОСОБА_1 відсутні нарахування допомоги по безробіттю.
Листом Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 29.11.2019р. за № 123 запропоновано позивачу надати інформацію щодо наявності в нього страхового стажу та дату виходу на пенсію станом на 25.11.2019р. для прийняття остаточного рішення щодо тривалості отримання допомоги по безробіттю в залежності від віку набуття права на пенсію.
Відповідно до листа Саксаганського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.12.2019р. за №9304/Р-09 орієнтовно визначений страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 10 місяців 14 днів (врахований по 30.04.2019р.). Зазначено, що згідно з частиною другою ст.26 Закону № 105 8-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років. Так як страховий стаж позивача становить менше 28 років, але більший за 18 років, право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач набуде після досягнення ним 63 років.
03.09.2021р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату допомоги по безробіттю як особі передпенсійного віку.
Листом від 03.09.2021р. за №2506 Криворізьким міськрайонним центром зайнятості повідомлено позивача, що з 25.11.2019р. по теперішній час він перебуває на обліку як особа, що має статус безробітного. Допомога була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000р. №1533-ІІІ зі змінами та доповненнями, а саме ч. 2, 4 ст. 22 визначена тривалість виплати допомоги по безробіттю 360 календарних днів протягом двох років з 02.12.2019р. по 25.11.2020р. Також повідомлено, що тривалість виплати допомоги позивачу по безробіттю скорочена на строк 90 календарних днів з причини звільнення з останнього місця роботи за угодою сторін. Зазначено, що станом на дату набуття статусу безробітного 25.11.2019р. позивач не міг вважатися особою передпенсійного віку оскільки відповідно до даних держреєстру та інформації Пенсійного фонду України ОСОБА_1 набуде права на призначення пенсії після досягнення ним 63 років.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, чи належить позивач до осіб передпенсійного віку та чи правомірно була нарахована допомога по безробіттю в мінімальному розмірі, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 2 ч.1 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067) передбачено право зареєстрованих безробітних, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III (далі - Закон № 1533).
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону № 1533 право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Право на допомогу по безробіттю зберігається у разі настання перерви страхового стажу з поважних причин, якщо особа протягом місяця після закінчення цієї перерви зареєструвалась в установленому порядку в державній службі зайнятості як безробітна.
Згідно з ч. 3 № 1533 допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.
Відповідно до ч. 4 № 1533 загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів.
Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів.
Під терміном "передпенсійний вік" мається на увазі вік особи за два роки до дати, з якої особа буде мати право на пенсію на умовах, визначених статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Вік набуття права на пенсію визначається на дату звернення особи залежно від наявного страхового стажу, обчисленого на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, а за період до запровадження реєстру - на підставі трудової книжки або інших документів, які підтверджують стаж.
Відповідно до ч. 1 ст.. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Частиною 2 ст..26 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави суду для висновку, що особою передпенсійного віку можуть вважатися особи, які відповідають двом умовам: вік та наявність необхідного страхового стажу на такий вік. В даному випадку, на момент реєстрації позивача як безробітного, вік позивача мав бути 58 років при наявності у нього страхового стажу на такий вік не менше 28 років.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на момент перебування на обліку у відповідача станом на 25.11.2019р. у віці 58 років мав страховий стаж 20 років 10 місяців 14 днів (із необхідних 28 років стажу), зазначене підтверджується листом пенсійного органу від 18.12.2019р. за №9304/Р-09.
Допомогу по безробіттю позивач отримував з 02.12.2019р. по 26.11.2020р., тривалість виплати допомоги 360 к.д., яка в серпні 2020 року була скорочена на 90 к.д. у зв`язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за угодою сторін.
Таким чином, враховуючи те, що станом на 25.11.2019р. (дата набуття статусу безробітного) у віці 58 років ОСОБА_1 не мав необхідного страхового стажу 28 років, тому не міг вважатися особою яка отримувала допомогу по безробіттю як особа передпенсійного віку, відтак відповідачем правомірно було припинено виплату допомоги по безробіттю зі спливом терміну 270 к.д. (360 к.д.- 90 к.д.), а статус «особи передпенсійного віку» позивач набуде після досягнення ним віку 63 роки за умови наявності в нього страхового стажу 28 років.
Щодо позовних вимог які стосуються невиплаченої суми допомоги по безробіттю за період часу з грудня 2019 року по травень 2021 року в розмірі 29 659,91 грн., суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.
Статтею 22 Закону № 1533 встановлено умови та тривалість виплати допомоги по безробіттю.
Частиною 1 цієї статті встановлено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Право на допомогу по безробіттю зберігається у разі настання перерви страхового стажу з поважних причин, якщо особа протягом місяця після закінчення цієї перерви зареєструвалась в установленому порядку в державній службі зайнятості як безробітна.
Частиною 2 цієї статті визначено, що застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.
Згідно з ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу).
Допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині 2 статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.
Як видно з матеріалів справи, виплата допомоги позивачу здійснювалась відповідно до положень Постанов правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, а саме: Постановою правління Фонду від 12.09.2018 р. №175 з 01.09.2019 р. - 610 грн.; Постановою правління Фонду від 31.01.2020 р. №211 з 01.03.2020 р. - 650 грн.; Постановою правління Фонду від 08.04.2020 р. №217 на рівні 1 000 грн. на період карантину.
Періодами зайнятості та страхового стажу особи, який є додатком 3 до персональної картки позивача у центрі зайнятості та Індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача, які складено органом пенсійного фонду України (форма ОК-5) підтверджено, позивач звернувся до центру зайнятості 25.11.2019 року й протягом 12 місяців, що передували його реєстрації як безробітного, трудовий та страховий стаж позивача становив 1 місяць, а відтак згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» він мав право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі, яка згідно з ч.3 ст.23 цього Закону йому була призначена.
Надані докази дають підстави для висновку про те, що призначення позивачу допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі, відповідає дійсним обставинам справи і вимогам ч.2 ст.22 та ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», й суд не вбачає підстав для висновку про допущення відповідачем їх порушення.
За наведених обставин, суд доходить висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати допомоги по безробіттю позивачу, саме тривалістю 270 к.д. в мінімальному розмірі в сумі 7557,09 грн., а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання даного позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 8,9,72,77,132,241-246,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили

Суддя С.В. Златін