Справа № 990/165/22
Суддя: Желєзний Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 січня 2023 року

м. Київ

Справа № 990/165/22

Провадження № 11-3заі23

Суддя Великої Палати Верховного Суду Желєзний І. В. перевірив матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка подана від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України, у якому просила:

- зобов`язати усунути бездіяльність і вжити дії щодо створення постійно діючої міжнародної спеціальної комісії при Верховній Раді України під головуванням Європейського Союзу, яка б контролювала виконання відповідачем і суддями України зобов`язання щодо вступу до Європейського Союзу, та надати повне право чинному Президенту України звільняти особу з посади судді за порушення присяги;

- винести окрему ухвалу, якою зобов`язати керівника російської федерації і його військо прибратися з України.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою до Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 292 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.

Перевіряючи апеляційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про залишення її без руху з таких підстав.

Як убачається з апеляційної скарги, така від імені позивачки поданаОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 43 КАС України передбачено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого

частиною дев'ятою статті 266 цього Кодексу.

У відповідності з висновком Конституційного Суду України (Рішення від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99) за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Обов`язок суду перевірити належність повноважень представника на вчинення конкретної процесуальної дії зумовлений головним чином тим, що такий представник виступає самостійно від імені довірителя і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Частинами першою та другою статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до частин першої та другої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У свою чергу частиною четвертою статті 59 КАС України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську

діяльність».

Частиною шостою статті 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно із частиною восьмою статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

Частинами першою та другою статті 60 КАС Українипередбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

На підтвердження своїх повноважень, зокрема, щодо оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 надала нечітку фотокопію нотаріальної довіреності від 23 серпня 2017 року.

Частиною третьою статті 244 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії (частина перша статті 247 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини третьої статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність.

Пунктами 1 та 2 глави 9 розділу І Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зазначено, що тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі заяв та примірників документів, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків. У разі якщо документ викладено на спеціальному бланку нотаріальних документів, на примірнику документа, що залишається у справах нотаріуса, нотаріус після посвідчувального напису у правому нижньому куті аркуша зазначає серію та номери використаних на нотаріальну дію спеціальних бланків нотаріальних документів.

З долученої до апеляційної скарги копії нотаріальної довіреності вбачається, що вона не містить повного тексту оригіналу (скопійовано не в повному обсязі). Частина відсутнього тексту може містити інформацію, зокрема, щодо строку дії цієї довіреності, а відповідно і її чинності. Крім того, на копії такої довіреності немає серії і номера використаних спеціальних бланків нотаріальних документів, що також свідчить про її неповноту та неможливість перевірити відповідність наданої копії довіреності її оригіналу.

Указані недоліки копії нотаріальної довіреності не дають можливості встановити, чи не припинилося право представництва за довіреністю від 23 серпня 2017 року на дату подання апеляційної скарги у цій справі.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду, в тому числі до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, до апеляційної скарги додано копію довіреності, не засвідчену у визначеному КАС України порядку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не підтверджено повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.

Положеннями статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам, установленим КАС України, і виявлені судом недоліки перешкоджають її прийняттю до провадження, то така скарга підлягає залишенню без руху.

Недоліки апеляційної скарги мають бути усунуті протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду належним чином засвідчених документів, що підтверджують повноваження особи на подання апеляційної скарги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо він не усунув зазначені недоліки.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 296, 298 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року залишити без руху.

2. Надати скаржниці десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

3. Роз`яснити скаржниці, що в разі неусунення недоліків скарги в установлений судом строк скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Желєзний