Справа № 545/76/23
Суддя: Харабадзе К. Ш.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області:

суддя Харабадзе К. Ш.,

Справа № 545/76/23

Номер провадження № 2-а/545/50/23

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )

відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В)

розглянувши адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.01.2023 близько дев`ятої години ранку він на власному автомобілі Mitsubishi Lancer 2009 р.в. пересувався по вул. Південній в м. Полтава. В ході руху по дорозі йому необхідно було здійснити вимушену зупинку, оскільки подальший рух був не можливий з наступних підстав. Він виховує малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вранці 01.01.2023 року він підвозив свою дружину та сина до її місця роботи, що знаходиться в мікрорайоні Левада м. Полтави. В цей час його сину стало зле і він блював у сміттєвий мішок. В подальшому він залишив сміттєвий мішок із блювотними масами в автомобілі з тих причин, що поруч не було смітника. Прямуючи по вул. Південна на автомобілі, він відчув різкий неприємний запах блювотиння із сміттєвого пакета і його відразу знудило, він не міг продовжувати нормально та безпечно керувати транспортним засобом, тому вимушений був негайно екстрено зупинитися. Поруч з місцем зупинки вздовж дороги знаходилися сміттєві баки, тому він вийшов та викинув сміттєвий мішок з блювотинням до сміттєбаків. Вимушено зупинившись на краю дороги, він ввімкнув аварійну світлову сигналізацію як того вимагає пп. «а» п. 9.9 ПДР України. Зупинка транспортного засобу відбувалася не більше 15 секунд. Окрім того, в час описаних подій на дорозі взагалі не було автомобілів, тому зупинка т.з не могла створити аварійних ситуацій та перешкоджати руху. Дорожніх знаків, що забороняють зупинку також не було. Він не зупинявся безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. В подальшому він рушив далі по своєму маршруту, та його зупинили працівники поліції. Інспектор повідомив, що він порушив правила дорожнього руху та зупинився у невстановленому місці. Він намагався пояснити ситуацію, що склалася, але інспектор його перебивав та продовжував говорити що він вчинив правопорушення. На його вимогу ознайомитися з матеріалами справи інспектор відмовив, а потім не зміг пояснити з чого складаються матеріали постанови про притягнення до адмінвідповідальності. Він був не згоден з прийнятим рішенням інспектора і його це роздратувало. В подальшому інспектор виніс оскаржувану постанову не обґрунтовано та з порушенням чинного законодавства. Так інспектор не роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності як того вимагає ст. 268 КУпАП та інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Інспектор роз`яснив лише право на ознайомлення з матеріалами справи. Після чого, він, користуючись цим правом, вимагав у інспектора ознайомити його з матеріалами справи. Інспектор його не ознайомив. На його питання, з чого складається матеріал постанови про накладення адміністративного стягнення, поліцейський не міг відповісти. Неодноразові вимоги ознайомитися з матеріалами справи були відхилені. Інших прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, йому не повідомлено та не роз`яснено, чим грубо порушено його право на захист. Він підписав оскаржувану постанову тому, що не знав, що йому не роз`яснили всіх прав. Під час підпису постанови він вкотре повідомив інспектору, що не погоджуюся з нею та буде оскаржувати, використовуючи надане законом право. Окрім того, інспектор позбавив його право на надання пояснень, які він хотів і мг надати усно чи письмово з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення. Також, постанова не містить чіткого опису правопорушення відповідно до правил дорожнього руху. У оскаржуваній постанові інспектор зазначає, що водій здійснив зупинку безпосередньо в зоні виїзду з прилеглої території. Відповідно пп. «и» п. 15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Тобто закон не містить такого поняття як «зона» виїзду з прилеглої території. Окрім того, він не здійснював зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій. Матеріали постанови не містять відомостей про те, що ним здійснено зупинку саме безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій чи ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій. Крім того, оскаржувана постанова не містить ідентифікуючих ознак технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис. Інспектор не зазначив індивідуальних ознак реєстратора, яким на його думку зафіксоване правопорушення, тому не можливо ідентифікувати технічний засіб на який відзнято відеозапис і відповідно такий відеозапис не можу бути доказом у справі. Інспектор порушив вимоги ч.3 розділу ІІ Інструкції. Під час розгляду справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення ним неодноразово наголошувалося, що він не згоден з постановою та накладенням адміністративного стягнення. Окрім того, він запитував чи можливо за даних обставин обмежитися зауваженням, на що інспектор категорично відповів, що така можливість не передбачена. Хоча така можливість передбачена відповідно ст. 22 КУпАП. Якби інспектор надав мені можливість пояснити ситуацію, що склалася і дослідив в повному обсязі матеріали справи, то рішення інспектора могло бути іншим. Отже, у даному випадку інспектор повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення та направляти його в суд для встановлення чи спростування вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, але в порушення Інструкції інспектор не вчинив зазначену дію. Також, справу про адмінправопорушення було розглянуто без його участі. Інспектор повідомив, що вбачає ознаки адміністративного правопорушення в його діях, на що він не погодився та попросив ознайомитися з матеріалами справи. З матеріалами справи його ніхто не ознайомив. В подальшому, інспектор перебував осторонь від нього та в службовому автомобілі де друкував оскаржувану постанову на власний розсуд, не задаючи йому ніяких питань щодо обставин справи, не аналізуючи обставин що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність. Зазначені дії позбавили його надати пояснення та зауваження. Потім інспектор вже підійшов до нього з роздрукованою постановою. Він підписав постанову та повідомив інспектору, що не погоджуюся з нею та буду оскаржувати. При спілкуванні з ним інспектор лише встановив його ідентифікуючі дані, а саму справу розглянув без його участі. Отже, інспектором порушив вимоги ст. 268 КУпАП та ч. 5 розділу IV Інструкції розглядаючи справу без його участі. Інспектором порушено вимоги ст. 280 КУпАП, що призвело до неправильного вирішення справи. Фактично інспектор виніс постанову про адміністративне правопорушення лише за сам факт зупинки транспортного засобу у невстановленому місці (на його думку), а не за наявність складу адміністративного правопорушення. Інспектор не з`ясував та не намагався з`ясувати чи наявний склад адміністративного правопорушення. Виконання вимог статті 280 КУпАП необхідно для встановлення саме наявності ознак складу адміністративного правопорушення (суб`єкта, об`єкта, суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена, об`єктивну сторону). Матеріали справи не містять доказів того, що інспектор встановив ще щось, окрім факту зупинки транспортного засобу на узбіччі дороги. Інспектором не з`ясовано причини зупинки транспортного засобу та інші обставини, що мають значення для правильного об`єктивного вирішення справи. З огляду на вищевикладене, вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно з порушенням вимог чинного законодавства, без повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а тому свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.122 КУпАП. На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР06354014 від 01.01.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2 083, 34 грн. 34 копійки, що складаються з: витрати на правничу допомогу у розмірі 1 200,00 грн., сплачений штраф на виконання постанови 346, 54 грн., судовий збір 536, 80 грн.

Перевіривши дотримання позивачем вимог, які пред`являються до форми і змісту позовних заяв, суддя вважає, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона цим вимогам не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору визначається відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подана фізичною особою, встановлена 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року складає 2684 гривні, тобто розмір судового збору повинен складати 1073 гривні 60 копійок.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові по справі №543/775/17 від 18.03.2020 року вказала на те, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором; розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постави про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожитого мінімуму для працездатних осіб.

Отже, для однакого підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожитого мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, позивачем при подачі адміністративного позову повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок, за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Полт. обл./Полтавський р-н/ 22030101;Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959255; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача (IBAN): UA0016395; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); Призначення платежу необхідно обов`язково вказувати : «Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський районний суд Полтавської області, Код ».

Згідно ст. 169КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтею169 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, строк 5 (п`ять) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ