Справа № 260/3479/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3479/22 пров. № А/857/14620/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу від 12 серпня 2022 року № 1515 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області» про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження.

20 вересня 2022 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача Нечаєва В.В. про поновлення строку звернення до суду, у якому зазначено, що строк звернення до суду пропущено із поважних причин, оскільки протягом тривалого часу на адвокатський запит позивачем не було отримано відповідну інформацію (матеріали службового розслідування та ін.) для формування своєї процесуальної позиції та подання позову до суду для захисту своїх конституційних прав, порушених відповідачем. Вказано, що позивач здійснював добові чергування, що вплинули на час роботи адвоката з позивачем.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання мотивованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку.

28 вересня 2022 року представником позивача на виконання вимог ухвали від 23 вересня 2022 року подано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій просив врахувати процесуальну поведінку сторони позивача, адже ним, без зволікання, в оперативному режимі було вчинено всі необхідні дії для витребування доказів, написання позову. Вказано, що у період з 01 вересня 2022 адвокат Нечаєв В.В. перебував на самоізоляції до 09 вересня 2022 року. Окрім того, зазначено, що позивач здійснював добові чергування, що вплинули на час роботи адвоката з позивачем.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Нечаєва Валерія Валерійовича до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу повернуто позивачеві.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що підстави, наведені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними підставами для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, клопотання про поновлення строку не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що він та його представник були позбавлені можливості підготувати та подати позовну заяву про скасування оскаржуваного наказу до витребування матеріалів службового розслідування. Звертає увагу на те, що у період з 01 вересня 2022 адвокат Нечаєв В.В. перебував на самоізоляції до 09 вересня 2022 року. Зазначає, що протягом серпня і вересня 2022 року здійснював добові чергування, що підтверджується відповідними графіками чергувань, які долучено до матеріалів справи.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено суддею суду першої інстанції, у позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12 серпня 2022 року № 1515 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області» про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження (а.с.31-32).

Із вказаним наказом позивач ознайомлений 18 серпня 2022 року, про що свідчить його особистий підпис на оскаржуваному наказі (а.с.32, зворот).

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який триває по теперішній час.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження, винесений в період воєнного стану, відтак, до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні строки звернення до суду.

До суду з цим позовом позивач звернувся 15 вересня 2022 року, тобто з пропуском 15-денного строку звернення до суду з позовом у цій справі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для повернення заяви позивачеві, оскільки ним не зазначено поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 5 ст. 122 КАС України визначає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

15 березня 2022 року прийнято Закон України № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», яким було внесено зміни до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зокрема викладено Розділ 5 «ОСОБЛИВОСТІ ПРОВЕДЕННЯ СЛУЖБОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ В ПЕРІОД ДІЇ ВОЄННОГО СТАНУ». Цим розділом було скорочено строки звернення до адміністративного суду до 15 днів у період дії воєнного стану.

Розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIІІ визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану. Стаття 31 Дисциплінарного статуту зазначає порядок оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану. Зокрема, ч. 4 ст.31 Дисциплінарного статуту встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що спеціальним строком для звернення до адміністративного суду у справах щодо оскарження поліцейським застосованого до нього у період дії воєнного стану дисциплінарного стягнення є 15-денний строк, установлений ч. 4 ст. 31 Закону України від 15 березня 2018 року№ 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», перебіг якого розпочинається з дня ознайомлення поліцейського із відповідним наказом.

Такий строк у період воєнного стану законодавцем визнано достатнім для оскарження дисциплінарного стягнення у виді зауваження.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду. Для цього особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Із матеріалів справи слідує та не заперечується позивачем, що 18 серпня 2022 року позивачу було вручено оскаржуваний наказ під розписку.

18 серпня 2022 року адвокатом позивача скеровано до відповідача адвокатський запит з проханням надати всі документи службового розслідування та підтверджуючі документи (а.с.42).

24 серпня 2022 року Головне управління Національної поліції у Закарпатській області надіслало лист, у якому просило оплатити компенсацію витрат на копіювання та друк, оскільки відповідь на запит стосується виготовлення більш, ніж 10 сторінок (50 аркушів). В той же день, позивачем було оплачено витрати на друк та надіслано квитанцію відповідачу (а.с.44-45).

25 серпня 2022 року на електронну пошту представника позивача надіслано лист- відповідь на адвокатський запит зі всіма матеріалами службового розслідування.

Колегія суддів враховує доводи скаржника про те, що під час ознайомлення з оскаржуваним наказом, позивач мав у розпорядженні тільки 3 аркуші самого наказу, що є недостатнім для того, щоб обґрунтувати його незаконність без огляду та аналізу матеріалів службового розслідування.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали службового розслідування надійшли на електронну пошту представника позивача 25 серпня 2022 року, а з позовом до суду позивач звернувся 15 вересня 2022 року, тобто з пропуском 15-денного строку, установленого ч. 4 ст. 31 Закону України від 15 березня 2018 року№ 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Доводи скаржника про те, що протягом серпня і вересня 2022 року він здійснював добові чергування, що вплинули на час роботи адвоката з позивачем, є необгрунтовними, оскільки, як слідує із графіків чергувань працівників СОГ, ДОП спільно з УПО ТА СРПП, ОСОБА_1 у період з 18 вересня 2022 року по 15 вересня 2022 року здійснював добові чергування лише протягом двох діб: 30 серпня 2022 року та 06 вересня 2022 року (а.с.39-41).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що чергування відбувалося позмінно (подобово), тому позивач об`єктивно мав час для реалізації свого права на звернення до суду.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги твердження представника позивача про те, що внаслідок його перебування на самоізоляції у період з 01 вересня 2022 року до 09 вересня 2022 року, позивач не міг реалізувати своє право на звернення до суду, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Із матеріалів справи слідує, що до клопотання про поновлення строку для звернення до суду представником позивача долучено результати аналізів ОСОБА_2 , з яких неможливо встановити точну дату забору таких аналізів (а.с.56).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком судді суду першої істанції про наявність підстав для повернення заяви позивачеві, оскільки ним не зазначено поважні причини пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви у справі № 260/3479/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 13 січня 2023 року.