Справа № 307/131/23
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/131/23
Провадження № 2-а/307/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Ситар В.В.,

розглянувши за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

за участю представника позивача Сойми Д.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

та його представника адвоката Марича І.Ю.,

в с т а н о в и в:

Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області 11 січня 2023 року пред`явив адміністративний позов до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері у м. Тячеві та Тячівському районі 07 липня 2022 року працівниками Тячівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з документом, що посвідчує особу, а саме паспортом громадянина російської федерації НОМЕР_1 , виданого 05.05.2011 року.

Відповідно до наданих відповідачем пояснень, він у 2011 році приїхав в Україну, а саме у село Чумалеве Тячівського району Закарпатської області та з того часу проживає у вказаному селі по АДРЕСА_1 .

До підрозділів міграційної служби із заявою про продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України відповідач не звертався, тому що нібито не знав про порядок і обов`язковість продовження терміну перебування, та про максимальний строк перебування іноземців в Україні, а також що не мав достатньо коштів для поїздки в російську федерацію.

07 липня 2022 року за порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

На підставі викладеного вище та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положення статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 07 липня 2022 року Тячівський відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області, відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення за межі України роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 05 серпня 2022 року.

Однак, у вказаний термін відповідач територію України не покинув.

Враховуючи наведене, позивач просить видворити громадянина російської федерації ОСОБА_1 за межі України та затримати його з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.

11 січня 2023 року на підставі ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи, який постановлено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін.

Під час судового розгляду справи представник позивача у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав посилаючись на те, що відповідач проживає в с. Чумалево Тячівського району Закарпатської області із ОСОБА_2 , з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, а також мають сина ОСОБА_3 , який на даний час навчається в Чумалівському ліцеї Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області у 4 класі. Також зазначив, що відповідач, приїхавши у 2011 році в Україну, неодноразово звертався до відповідних органів із питанням виготовлення документів, які дозволяють перебувати в Україні, однак його паспорти громадянина російської федерації були втрачені не з його вини, такі віднайшлися вже після того, як щодо нього було прийнято рішення про його примусове повернення. Крім того, вказав, що у зв`язку із припиненням дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією виконати рішення суду буде неможливо.

Відповідач підтримав думку свого представника, а також зазначив, що для отримання статусу біженця чи за додатковим захистом не звертався.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із такого.

Згідно вимог п. 2) ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон).

Положеннями ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно ч. 16 ст. 4 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Так, відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого КМУ від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі - Порядок), а саме пп. 2 п. 2 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Положеннями п. 14) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», закріплено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Із акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , який проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , складеного 10 січня 2023 року виконавчим комітетом Буштинської селищної ради видно, що ОСОБА_1 проживає в будинку свого батька разом з дружиною та сином; проживає у с. Чумальово з 2011 року та має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є учнем четвертого класу Чумалівського ліцею. ОСОБА_1 дійсно працює по найму та має у користуванні землю у розмірі 0,50 га ( а.с. 16).

Із медичного свідоцтва видно, що ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 18 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила хлопчика ( а.с. 18).

Із довідок виданих Чумалівською сільською радою та виконавчим комітетом Буштинської селищної ради 07 лютого 2020 року та 10 січня 2023 року видно, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , який проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , входить його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 19,20).

Із довідки, виданої Чумалівським ліцеєм Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у четвертому класі Чумалівського ліцею Буштинської селищної ради ( а.с. 17).

Відповідач з 2011 року з України не виїжджав, чим порушив вимоги ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перейшовши таким чином на нелегальне становище.

Із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач, до Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

07 липня 2022 року Тячівським районним відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області відповідача - громадянина російської федерації ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу ( а. с. 7).

Також, 07 липня 2022 року Тячівським районним відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області прийнято рішення № 3 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства у термін до 05 серпня 2022 року ( а.с. 5-6).

Однак, отримавши рішення міграційного органу про примусове повернення в країну походження або третю країну відповідач ОСОБА_1 його не оскаржив та не виконав його у встановлені строки, а продовжив перебувати в Україні без законних на те підстав, чим продовжив порушувати законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, документи які б підтверджували законне перебування відповідача на території України відсутні, що є підставою для прийняття рішення про його примусове видворення.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідними заявами до працівників ДМС України відповідач не звертався.

Крім того, він не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Положеннями ч. 1 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно до абзацу третього п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 46 КАС України, також, передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами, зокрема, за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Ураховуючи наведене, а також те, що відповідач проживає в Україні з 2011 року без реєстрації, не має документів на право проживання в Україні, починаючи з 2011 року; ухиляється від виїзду за межі України, відтак є підстави для його затримання та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, оскільки існує ризик, що відповідач ухилятиметься від примусового видворення.

Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шість місяців.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначивши про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області задовольнити повністю.

Видворити громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, вул. Армійська, 6, м. Тячів, 90500.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: Марич Іван Юрійович, вул. Незалежності, 118, м. Тячів, Закарпатська область, 90500.

Повне рішення буде складено 12 січня 2023 року.

Суддя Л.Р.Сас