Справа № 640/20914/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекультивація" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекультивація» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Столичного округу (далі також - Державна екологічна інспекція, позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекультивація» (далі також - ТОВ «Рекультивація», відповідач), в якому просила зупинити виконання робіт, надання послуг у сфері поводження з небезпечними відходами до усунення порушень, виявлених в акті перевірки від 12.07.2021 №02-915 та отримання інспекцією повідомлення про усунення усіх встановлених судом порушень за підтвердженням згідно з результатами здійснення заходу державного нагляду (контролю).

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем вимог пунктів 8, 10, 11 припису про усунення порушень законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища від 29.01.2021, що є підставою для часткового зупинення діяльності підприємства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 позов задоволено: зупинено виконання робіт, надання послуг ТОВ «Рекультивація» у сфері поводження з небезпечними відходами до усунення порушень, виявлених в акті перевірки Інспекції від 12.07.2021 №02-915 та отримання Інспекцією повідомлення від ТОВ «Рекультивація» про усунення ним усіх встановлених порушень за підтвердженням згідно з результатами здійснення заходу державного нагляду (контролю).

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Рекультивація» із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача відзиву на позовну заяву не надходило.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Рекультивація» розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горенка, вул. Садова, 24а; основний вид діяльності « 38.11 збирання безпечних відходів».

Державною екологічною інспекцією Столичного округу на підставі акту, складеного за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 29.01.2021 №02-250, винесено припис про усунення порушень вимог законодавства від 29.01.2021, пунктами 8, 10, 11 якого, відповідачу приписано обладнати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод (пункт 8); вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються, видаляються (пункт 10); провести інвентаризацію місць видалення відходів та скласти паспорт місця видалення відходів (пункт 11).

У період з 30.06.2021 по 12.07.2021 Державною екологічною інспекцією Столичного округу проведено перевірку виконання припису від 29.01.2021, за результатами якої складено акт перевірки від 12.07.2021 №02-915, яким встановлено невиконання ТОВ «Рекультивація» вимог пунктів 8, 10, 11 припису від 29.01.2021.

Вказуючи на те, що здійснення відповідачем операцій з поводження з небезпечними відходами без дотримання вимог природоохоронного законодавства може негативно впливати на навколишнє природне середовище, Державна екологічна інспекція Столичного округу звернулась до суду із позовом про зупинення виконання робіт та надання послуг.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності з боку позивача наявності передбачених законом підстав для зупинення виконання робіт та надання послуг у сфері поводження з небезпечними відходами, що у спірних правовідносинах обумовлене невиконанням ТОВ «Рекультивація» вимог пунктів 8, 10, 11 припису про усунення порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища від 29.01.2021.

Апеляційна скарга ТОВ «Рекультивація» мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником наголошено на помилковості висновків суду першої інстанції щодо невиконання відповідачем вимог пунктів 8, 10, 11 припису від 29.01.2021. Так, відповідачем зауважено, що ним обладнано локальну мережу спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом вод, на підтвердження чого у суді першої інстанції ним надавалися копії паспортів свердловин. Додатково зауважено, що 25.01.2022 між ним та Києво-Святошинською філією ДУ «Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» укладено договір контролю за станом вод з даних свердловин. Зазначено, що на підтвердження ведення на підприємстві обліку кількості, типу і складу відходів ним суду першої інстанції надавалась Інструкція про порядок прийому та утилізації Товариством будівельних відходів та відходів, які можуть бути прирівняні до будівельних, але виключно IV класу небезпеки. Також вказано, що підприємство у своїй діяльності не здійснює видалення відходів, у зв`язку з чим вимога Державної екологічної інспекції про складення паспорту місця видалення відходів є безпідставною.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-XII (далі - Закон №1264-XII) державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Відповідно до частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням (пункт «е» частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII);

обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин (пункт «в» частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII).

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з частиною першою статті 68 Закону №1264-XII, порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Колегія суддів апеляційного суду під час розгляду даної справи враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 11.09.2019 у справі № 807/1410/17 та від 10.04.2020 у справі № 560/1370/19, відповідно до якої під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. Так, Верховним Судом зауважено, що у протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, щодо яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду в частині невиконання відповідачем вимог пунктів 8, 10 ,11 припису від 29.01.2021, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією Столичного округу під час проведення позапланової перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів встановлено порушення ТОВ «Рекультивація» вимог частини першої статті 105 Водного кодексу України щодо необхідності обладнання локальної мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод (невиконання вимоги висновку державної екологічної експертизи від 25.04.2007 №06-12/2999), у зв`язку з чим пунктом 8 припису від 29.01.2021 відповідача зобов`язано у строк до 29.05.2021 обладнати відповідні локальні мережі спостережувальних свердловин.

На момент складання акту перевірки від 12.07.2021 відповідачем на підтвердження факту виконання пункту 8 припису від 29.01.2021 Державній екологічній інспекції надано договір від 22.06.2021 №ГА-22-06/01, укладений ТОВ «Рекультивація» з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на виконання робіт з буріння спостережних свердловин для спостереження за режимом підземних вод та контролю за якісним станом підземних вод.

Згідно з висновком акту перевірки від 12.07.2021 вимоги пункту 8 припису від 29.01.2021 є не виконаними.

Під час судового розгляду справи відповідачем на підтвердження факту виконання пункту 8 припису від 29.01.2021 додатково надано копії паспортів пробурених свердловин №1 та №2.

Колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що зазначення у наданих паспортах призначення свердловин як господарське-побутове та технічне водопостачання не відповідає функціональному призначенню свердловин, мережа яких має бути обладнана згідно з пунктом 8 припису від 29.01.2021. Втім, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідачем до апеляційної скарги додатково додано копію договору від 25.01.2022, укладеного між ним та Києво-Святошинською філією ДУ «Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», предметом якого є проведення періодичних лабораторних досліджень на території кар`єру в с. Горенка, вул. Садова 24а, які, за посиланням відповідача, виконуються з метою спостереження за якісним станом підземних вод.

Зважаючи на те, що на момент судового розгляду справи до суду апеляційної інстанції від позивача як органу, який здійснює державний нагляд (контроль) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів не надходило будь-яких заперечень щодо технічної можливості використання пробурених свердловин як спостережувальних, колегія суддів апеляційного суду зазначає про відсутність обґрунтованих підстав для застосування заходів реагування у вигляді тимчасової зупинення діяльності підприємства з мотивів невиконання відповідачем саме пункту 8 припису від 29.01.2021.

При цьому колегія суддів зауважує, що оскільки обставини виконання відповідачем пункту 8 припису від 29.01.2021, що наведені ним під час судового розгляду справи, Державною екологічною інспекцією під час здійснення нею державного нагляду (контролю) не перевірялись, надання таким обставинам оцінки у розрізі виконання чи не виконання відповідачем вимог припису від 29.01.2021 у межах розгляду даної справи є передчасним.

Пунктом 10 припису від 29.01.2021 ТОВ «Рекультивація» зобов`язано вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються.

Згідно з актом перевірки від 12.07.2021 пункт 10 припису від 29.01.2021 на момент проведення позапланового заходу державного контролю відповідачем не виконаний.

Під час судового розгляду справи ТОВ «Рекультивація» на підтвердження факту виконання припису надало Інструкцію про порядок прийому та утилізації Товариством будівельних відходів та відходів, як можуть бути прирівняні до будівельних, але виключно IV класу небезпеки, затверджену директором ТОВ «Рекультивація» 02.01.2018.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині непідтвердження наданими документами факту виконання вимог пункту 10 припису від 29.01.2021.

Так, відповідно до пункту «г» статті 17 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 №187/98-ВР (далі - Закон №187/98-ВР) суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані, зокрема, на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №187/98-ВР державному обліку та паспортизації підлягають в обов`язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону.

Єдині правила ведення державного обліку та паспортизації відходів, дія яких поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності, діяльність яких пов`язана з утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними встановлені Порядком ведення державного обліку та паспортизації відходів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1999 №2034 (далі - Порядок №2034).

Відповідно до пункту 4 Порядку №2034 первинний облік відходів ведуть підприємства відповідно до типових форм первинної облікової документації (картки, журнали, анкети) з використанням технологічної, нормативно-технічної, планово-економічної, бухгалтерської та іншої документації. Відомості для первинного обліку відходів, що заносяться до зазначених документів, обумовлюються системою показників, необхідних для заповнення форм державної статистичної звітності та ведення паспорта відходів. Типові форми первинної облікової документації про відходи згідно з державним класифікатором ДК 010-98 "Класифікатор управлінської документації" та інструкції щодо їх заповнення розробляються Міндовкіллям за участю Держпідприємництва інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади, погоджуються з МОЗ і затверджуються спільним наказом Держстату та Міндовкілля.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 07.07.2008 №342 затверджено типову форму первинної облікової документації №1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари».

Згідно з пунктом 3 зазначеного наказу від 07.07.2008 №342 первинний облік за типовою формою та Інструкцією, затвердженими цим наказом, здійснюється юридичними особами всіх форм власності, видів економічної діяльності та організаційно-правових форм господарювання, фізичними особами-підприємцями, у діяльності яких утворюються відходи та використовуються пакувальні матеріали й тара.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження ведення ТОВ «Рекультивація» первинного обліку відходів у передбаченому законодавством порядку.

За вказаних обставин, доводи позивача щодо невиконання ТОВ «Рекультивація» вимог пункту 10 припису від 29.01.2021 є такими, що не спростовані під час судового розгляду справи.

Пунктом 11 припису від 29.01.2021 ТОВ «Рекультивація» зобов`язано провести інвентаризацію місця видалення відходів та скласти паспорт місця видалення відходів.

Згідно з висновком акту перевірки від 12.07.2021 вимоги пункту 11 припису від 29.01.2021 є невиконаними. Зазначено, що паспорт місця видалення відходів зареєстрований в реєстрі МВВ за №7-3-38 від 20.11.2006; остання дата оновлення 08.12.2015. Вказано, що зазначене є порушенням абзацу другого пункту 9 Порядку №2034 та пункту 9 Порядку ведення реєстру місць видалення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1999 №1216 (далі - Порядок №1216).

ТОВ «Рекультивація» на підтвердження факту виконання пункту 11 припису від 29.01.2021 під час судового розгляду справи надано копію договору від 20.05.2021, укладеного між відповідачем та ФОП ОСОБА_1 на проведення робіт з розробки паспорту місць видалення відходів. Також відповідачем зазначено, що ним не здійснюється діяльність з видалення відходів, у зв`язку з чим вимога позивача скласти паспорт місць видалення відходів є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині непідтвердження наданими документами факту виконання вимог пункту 11 припису від 29.01.2021.

Так, відповідно до абзацу другого пункту 9 Порядку №2034 паспортизація відходів передбачає складення і ведення паспортів відходів, паспортів місць видалення відходів, реєстрових карт об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів відповідно до державного класифікатора ДК 005-96 «Класифікатор відходів» та номенклатури відходів.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1216 реєстр місць видалення відходів (далі - реєстр) - це система даних, одержаних у результаті обліку та опису всіх об`єктів і спеціально відведених місць, де здійснюються операції з видалення відходів.

У реєстрі вміщується узагальнююча інформація щодо кожного МВВ (розміщення, технічні та екологічні характеристики, дані про власника тощо). Дані реєстру підлягають щорічному уточненню (пункт 9 Порядку №1216).

Власники МВВ або за їх дорученням спеціалізовані проектні організації, що мають відповідну ліцензію, здійснюють інвентаризацію МВВ та складають проекти їх паспортів.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження проведення ТОВ «Рекультивація» інвентаризації місця видалення відходів та складення паспорту місця видалення відходів у порядку, передбаченому законодавством.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає про необґрунтованість посилання скаржника на відсутність підстав для складання паспорту МВВ з тих мотивів, що підприємство не здійснює видалення відходів.

Так, відповідно до пункту 3 Порядку №1216 видалення відходів - здійснення операцій з відходами, що не призводять до їх утилізації, згідно з переліком, наведеним у додатку 2 до цього Порядку.

Додаток 2 включає в себе наступні види операцій з видалення відходів: поховання в землі чи скидання на землю (наприклад на звалище тощо); обробка ґрунту (наприклад біохімічний розклад рідких чи мулових відходів у ґрунті тощо); закачування на глибину (наприклад вприскування відходів відповідної консистенції у свердловини, соляні куполи природних резервуарів тощо); скидання у поверхневі водойми (наприклад скидання рідких або мулистих відходів у котловани, ставки чи відстійні басейни тощо); скидання на спеціально обладнані звалища (наприклад скидання в окремі відсіки з прокладкою і поверхневим покриттям, які ізолюють їх один від одного і від навколишнього середовища, тощо); скидання у водойми, крім морів/океанів скидання у моря/океани, в тому числі поховання на морському дні; біологічна обробка, не обумовлена в інших розділах цього додатка, яка призводить до утворення кінцевих сполук чи сумішей, які потім видаляються будь-яким способом, зазначеним у цьому додатку; фізико-хімічна обробка, не обумовлена в інших розділах цього додатка, яка призводить до утворення кінцевих сполук чи сумішей, які потім видаляються будь-яким способом, зазначеним у розділі А (наприклад випарювання, сушіння, прожарювання, нейтралізація, осаджування тощо); спалювання на суші; спалювання в морі; постійне зберігання (наприклад у спеціальних контейнерах у шахті тощо); змішування чи перемішування до початку будь-якої з операцій, зазначених у цьому додатку; переупаковка до початку будь-якої з операцій, зазначених у цьому додатку; зберігання до будь-якої з операцій, зазначених у цьому додатку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТОВ «Рекультивація» є: 38.11 збирання безпечних відходів (основний); 38.12 збирання небезпечних відходів; 38.21 оброблення та видалення безпечних відходів; 38.22 оброблення та видалення небезпечних відходів; 38.32 відновлення відсортованих відходів; 39.00 інша діяльність щодо поводження з відходами.

Згідно з даними акту перевірки від 12.07.2021 ТОВ «Рекультивація» в реєстрі місць видалення відходів 20.11.2006 за №7-3-38 зареєстрований паспорт МВВ; остання дата оновлення - 08.12.2015.

Будь-яких доказів, як то: даних проведеної інвентаризації місць видалення відходів, результатом якої було б встановлення відсутності МВВ; опису технологічного процесу поводження з відходами на підприємстві, що не передбачає здійснення жодної операції з видалення відходів; даних щодо консервації або закриття попереднього місця видалення відходів, що обліковувався у реєстрі за №7-3-38, ТОВ «Рекультивація» під час судового розгляду справи суду не надано.

За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо не непідтвердження наданими відповідачем документами факту виконання вимог пункту 11 припису від 29.01.2021, є обґрунтованою.

Аналізуючи пропорційність обраного позивачем заходу реагування змісту та можливим наслідкам встановлених порушень, колегія суддів виходить з наступного.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2020 у справі №560/1370/19 наголосив, що захід реагування у вигляді зупинення робіт є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, які свідчать про наявність для життя і здоров`я людей загрози внаслідок забруднення довкілля.

Колегія суддів апеляційного суду зважаючи на особливий характер діяльності відповідача, а саме: поводження з відходами (у тому числі, небезпечними), погоджується із доводами Державної екологічної інспекції, що у спірних правовідносинах недотримання ТОВ «Рекультивація» вимог законодавства в частині ведення первинного обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, а також вимог щодо інвентаризації та паспортизації місць видалення відходів може призвести до забруднення навколишнього природного середовища та створити загрозу для життя і здоров`я людей внаслідок забруднення довкілля. Облік відходів, як і паспортизація місць їх видалення є однією із основних складових екологічно безпечного поводження з відходами.

Обраний позивачем захід реагування у вигляді зупинення виконання робіт, надання послуг у сфері поводження з небезпечними відходами до усунення виявлених порушень у спірних правовідносинах спрямований на зменшення ризику настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності та є пропорційним встановленим порушенням.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що у спірних правовідносинах звернення Державної екологічної інспекції з позовом про зупинення виконання робіт обумовлене відсутністю добровільного виконання відповідачем вимог припису про усунення виявлених порушень у встановлений позивачем строк.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності з боку позивача наявності передбачених законодавством підстав для зупинення виконання робіт та надання послуг у сфері поводження з небезпечними відходами, а саме провадження ТОВ «Рекультивація» господарської діяльності із порушенням вимог природоохоронного законодавства, що зазначені, зокрема у пунктах 10, 11 припису від 29.01.2021.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Недоведеність з боку позивача наявності підстав для вжиття заходів реагування у зв`язку з невиконанням ТОВ «Рекультивація» вимог пункту 8 припису від 29.01.2021, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду справи, не змінює законного та обґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекультивація" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі №640/20914/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко