Справа № 240/10998/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Житомир

справа № 240/10998/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Андрушівської міської ради Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення п"ятнадцятої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради від 26.11.2021 №61 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність ОСОБА_2 ";

- зобов`язати Андрушівську міську раду Житомирської області розглянути клопотання ОСОБА_2 від 09.11.2021 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,85 га за межами населеного пункту села Антопіль Андрушівського району Житомирської області із земель комунальної власності Андрушівської міської ради :02:000:0158) з урахуванням правової оцінки суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є матір"ю та законним представником свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , в інтересах якого 09.11.2021 звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність її сину для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,85 га, яка розташована за межами населеного пункту с.Антопіль Андрушівського району Житомирської області із земель комунальної власності Андрушівської міської ради (кадастровий номер :02:000:0158).

Натомість, відповідачем протиправно, без урахування положень ст. 118 Земельного кодексу України, відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації.

Зазначає, що відповідачем не надані обґрунтовані пояснення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№35084/22).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що для встановлення відповідності місця розташування об"єкта вимогам законів, заявником до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою мають бути додані графічні матеріали, на яких зображене бажане місце розташування земельної ділянки. Також вказано, що позивачем не долучено до клопотання від 09.11.2021 будь-яких графічних матеріалів (план-схеми, викопіювань) про бажане місце розташування земельної ділянки. Саме тому, міська рада була позбавлена можливості перевірити відповідність місця розташування об"єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в інтересах свого сина - ОСОБА_2 з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,85 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с.Антопіль Андрушівського району Житомирської області із земель комунальної власності Андрушівської міської ради (кадастровий номер :02:000:0158), звернулась до відповідача із відповідним клопотанням від 09.11.2021 (а.с. 14).

До вказаного клопотання заявник додала копію паспорта та копію рішення №5 від 22.02.2000 (а.с.14).

За результатами розгляду вказаного клопотання, згідно з рішенням №61 п"ятнадцятої сесії 8 скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 26.11.2021, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого сина ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,85 га із земель комунальної власності Андрушівської міської ради у зв"язку з невідповідністю місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 16).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Конституції України регламентовано, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, що визначає забезпечення права на землю громадянам є Земельний кодекс України (далі - ЗК України).

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах, визначених відповідно до статті 121 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Матеріали справи свідчать, що згідно з рішенням №61 п"ятнадцятої сесії 8 скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 26.11.2021 ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого сина ОСОБА_2 , відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,85 га із земель комунальної власності Андрушівської міської ради у зв"язку з невідповідністю місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Окрім того, в обґрунтування наявності вказаних підстав для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач не долучила до клопотання від 09.11.2021 жодних графічних матеріалів (план-схеми, викопіювань) про бажане місце розташування земельної ділянки. Тому, міська рада була позбавлена можливості перевірити відповідність місця розташування об"єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до копії клопотання позивача від 09.11.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, судом встановлено, що в додатках до нього не вказано про надання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. При цьому доказів подання до Андрушівської міської ради Житомирської області разом із клопотанням від 09.11.2021 графічних матеріалів, на яких зображено розташування бажаної до відведення земельної ділянки, позивачем суду не надано (а.с. 14).

Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні графічні матеріали, на яких зображено розташування бажаної до відведення земельної ділянки.

Подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а вже вирішував правове питання щодо правомірності дій суб`єкта владних повноважень з відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою у випадку ненадання, зокрема, графічних матеріалів.

Так, у пункті 69- 71 вказаної постанови зазначено:

« 69. У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

70. Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини сьомої статті 118 ЗК України.

71. Разом з тим, з урахуванням наведеного, враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), Суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою».

Проте, суд зауважує, що Верховний Суд, зробивши висновок про те, що ненадання графічних матеріалів до заяви може бути підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, фактично взяв на себе повноваження законодавчого органу, оскільки в статті 118 ЗК України відсутня така підстава для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд не вбачає підстав для відступу від правової позиції, наведеної у постанові від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що бажана земельна ділянка площею 0,85 га, і так перебуває у її особистому користуванні на підставі рішення Антопільської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області "Про надання земельних ділянок" №5 від 22.02.2000.

Так, частина 6 статті 118 ЗК України визначає, що до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Вказана вимога направлена на те, щоб суб`єкт владних повноважень при розгляді клопотання особи зміг ідентифікувати бажану земельну ділянку. Суб`єкт владних повноважень не може визначати на свій розсуд місце розташування земельної ділянки для заявника, у зв`язку з цим ЗК України і вимагає додавати до клопотання графічні матеріали бажаної земельної ділянки.

Суд враховує, що в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі №802/159/17-а викладено висновки застосування статті 118 ЗК України, зокрема в імперативній формі встановлено, що для отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності заінтересована особа повинна подати клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також обов`язково додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

При цьому, графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Ідентифікація бажаної заявником земельної ділянки важлива для того, щоб орган влади міг перевірити її на відповідність / невідповідність місця розташування вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як того вимагає ЗК України.

Суд також враховує, що розгляд поданого позивачем клопотання стосовно отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, надання такого дозволу, є однією зі стадій процедури відведення такої земельної ділянки у власність позивача, однак вирішення цього питання на користь заявника неможливе без ідентифікації бажаної земельної ділянки.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а вказував на те, що відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. При цьому, у суб`єкта владних повноважень є чітко визначений місячний строк на розгляд і вирішення клопотання про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою.

Системний аналіз правових норм дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

У цій справі відповідач не відступав від положень статті 118 ЗК України, оскільки позивач не виконав вимоги вказаної статті щодо додання до клопотання графічних матеріалів бажаної земельної ділянки, що унеможливило перевірити її відповідність нормативно-правовим актам, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як того вимагає ЗК України.

Окрім того, суд наголошує позивачу, що заявник (навіть у разі відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою через неподання повного пакету документів) може звернутися повторно до суб`єкта владних повноважень з новим клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, додавши всі необхідні документи, у тому числі й графічні матеріали бажаної земельної ділянки.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення на п"ятнадцятій сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради від 26.11.2021 №61 "Про відмову в наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність ОСОБА_2 ", діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_2 ), до Андрушівської міської ради Житомирської області (площа Т.Г.Шевченка, буд 1, м.Андрушівка, Андрушівський район, Житомирська область, 13401, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 16 січня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко