Справа № 320/6783/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року справа №320/6783/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Зазимської сільської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради Броварського району Київської області щодо не розгляду та не надання відповіді по суті на запит ОСОБА_1 на інформацію від 13.01.2022 року вх. №02;

- зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області в термін 15 календарних днів від дня вступу рішення суду в законну силу надати ОСОБА_1 запитувану інформацію на запит вх. № 02 (п.п.1-5) від 13.01.2022 року в повному обсязі за період з 01.01.2021 року по 13.01.2022 рік щодо:

1) загальної кількості судових справ, в яких Зазимська сільська рада брала участь, як відповідач в період з 01.01.2021 року і до сьогодні включно;

2) загальної кількості судових справ, в яких рішення судів було ухвалено не на користь відповідача - Зазимської сільської ради, в період з 01.01.2021 року і до сьогодні включно;

3) загальної кількості судових справ, в яких рішення судів було ухвалено на користь відповідача - Зазимської сільської ради, в період з 01.01.20221 року і до сьогодні включно;

4) загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як Відповідача, в яких судове провадження триває в період з 01.01.2021 року і до сьогодні включно;

5) загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як позивача, які вступили в закону силу в період з 01.01.20221 року і до сьогодні включно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що Зазимська сільська рада як розпорядник публічної інформації безпідставно не надала інформацію, яку вимагала позивачка згідно з її запиту, поданого у порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації". Так, у задоволенні запиту відповідачем було відмовлено, однак, обставини, які були покладені в основу такої відмови позивачка вважає неправомірними.

Крім того, позивачка зазначила, що Зазимською сільською радою також був порушений строк для надання відповіді на запит про надання публічної інформації, який не може перевищувати 5 робочих днів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивачка у запиті просила надати їй інформацію щодо загальної кількості судових справ за період з 01.01.2021 по сьогодні, в яких: Зазимська сільська рада брала участь, як відповідач; рішення судів було ухвалено не на користь відповідача; рішення судів було ухвалено на користь відповідача.

Відповідач зауважив, що Зазимська сільська рада не здійснює окреме ведення та збір статистичних даних по кількості судових справ, а запитувані позивачкою відомості передбачають проведення додаткового змістовного аналізу, узагальнення та документування відповідної інформації, що суперечить вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації". Таким чином, оскільки запитувана позивачкою інформація не була готовим продуктом, відповідач вважає, що відмова у задоволенні запиту була правомірною, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Московським РУГУ МВС України в місті Києві 27.02.1996 (а.с.6-8).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до Зазимської сільської ради із запитом на отримання публічної інформації №2 від 13.01.2022, у якому просила надати публічну інформацію щодо:

1. Загальної кількості судових справ, в яких Зазимська сільська рада брала участь як відповідач у період з 01.01.2021 і до сьогодні включно.

2. Загальної кількості судових справ, в яких рішення судів були ухвалені не на користь відповідача, Зазимської сільської ради, в період з 01.01.2021 і до сьогодні включно;

3. Загальної кількості судових справ, в яких рішення судів були ухвалені на користь відповідача, Зазимської сільської ради, у період з 01.01.2021 і до сьогодні включно;

4. Загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як відповідача, в яких судове провадження триває у період з 01.01.2021 і до сьогодні включно.

5. Загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як відповідача, які вступили в законну силу в період з 01.01.2021 до сьогодні включно.

У вказаному запиті позивачка просила надіслати відповідь в термін п`яти робочих днів від дня отримання запиту відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на поштову та електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Вказаний запит був зареєстрований виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області 13.01.2022 за вх.№2, що підтверджується відбитком штапму у нижньому правому куті запиту (а.с.52), та 13.01.2022 внесений до Журналу реєстрації вхідних документів 2020-2021 р., що підтверджується витягом з вказаного журналу (а.с.43-49).

Судом встановлено, що Зазимська сільська рада Броварського району Київської області листом від 19.01.2022 №02/02-41 повідомила позивачці, що для задоволення її запиту потрібно здійснити пошук інформації серед значної кількості даних, а тому строк розгляду запиту продовжується до 20 робочих днів з дня його отримання (а.с.53).

Вказаний лист 19.01.2022 був направлений відповідачем на електронну адресу ОСОБА_1 , яка була вказана у запиті від 13.01.2022 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується роздруківкою зі сторінки електронної пошти відповідача (розділ «Відправлені») (а.с.50).

Зазимська сільська рада Броварського району Київської області листом від 07.02.2022 №02/02-41 повідомила позивачці, що Зазимська сільська рада не веде та не збирає статистичні дані по судових справах.

Виходячи з викладеного у запиті ОСОБА_1 , відповідач повідомив, що Зазимській сільській раді Броварського району Київської області потрібно здійснити підрахунок загальної кількості судових справ, в яких Зазимська сільська рада брала участь як відповідач в період з 01.01.2021 і до сьогодні включно, загальної кількості судових справ, в яких рішення були ухвалені не на користь Зазимської сільської ради в період з 01.01.2021 і до сьогодні включно, загальної кількості судових справ, в яких рішення судів були ухвалені на користь Зазимської сільської ради в період з 01.01.2021 і до сьогодні включно, загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як відповідача, в яких судове провадження триває в період з 01.01.2021 до сьогодні включно, загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як відповідача, які вступили в законну силу в період з 01.01.2021 до сьогодні включно.

Відповідач зазначив, що для задоволення запиту позивача необхідно створити інформацію, тобто провести додатковий змістовний аналіз, перерахувати та звести точну кількість запитуваних судових справ, після чого відобразити та задокументувати цю інформацію, що суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідач повідомив, що згідно з положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначальним для публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь зафіксованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходитися у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

У вказаному листі відповідач зазначив, що для задоволення запиту ОСОБА_1 необхідно оформити запит у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.10-11).

Вказаний лист 07.02.2022 був направлений відповідачем на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується роздруківкою зі сторінки електронної пошти відповідача (розділ «Відправлені») (а.с.51).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивачка звернулась з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

У статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Таким чином, у положеннях частини першої статті 10 Конвенції проголошується ряд свобод. Зокрема, право на свободу вираження своїх поглядів включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і розповсюджувати інформацію та ідеї. Принциповий момент в реалізації права на свободу вираження поглядів полягає в тому, що таке право може мати транскордонний характер. При цьому автори Конвенції не виставляли ніяких умов щодо того, хто саме може брати участь у розповсюдженні інформації. Таким чином, це може бути будь-який громадянин країни, яка є учасницею Конвенції.

Разом із тим норми частини другої статті 10 Конвенції встановлюють певні обмеження щодо свободи вираження поглядів. Але такі обмеження можуть бути пов`язані лише з шістьма моментами, а саме: 1) захист інтересів національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки; 2) запобігання заворушенням чи злочинам; 3) охорона здоров`я чи моралі; 4) захист репутації чи прав інших осіб; 5) запобігання розголошенню конфіденційної інформації; 6) підтримання авторитету і безсторонності суду.

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

У практиці Європейського суду з прав людини склався уже усталений підхід, що доступ до публічної інформації охороняється статтею 10 Конвенції.

Так у справі «Співдружність Матерів Південної Чехії проти Республіки Чехія» (Sdruzeni Jihoceske Matkyv. Czech Republic, заява № 19101/03) ЄСПЛ визнав, що відмова надати на запит інформацію з боку державних органів була формою втручання у право на свободу одержувати інформацію, і тому цей випадок повинен розглядатися на предмет дотримання вимог статті 10 Конвенції.

Підтвердженням включення питань доступу до інформації до обсягу статті 10 є також справа «Угорське об`єднання громадських свобод проти Угорщини» (Tarsasaga Szabadsagjogokertv. Hungary, заява № 37374/05), в якій ЄСПЛ зазначив, що «…Суд нещодавно наблизився до ширшого розуміння поняття «свобода одержувати інформацію»… і відповідно до визнання права на доступ до інформації». ЄСПЛ також підкреслив, що запитана інформація була вже готова і могла бути надана. Водночас на державі лежав обов`язок не перешкоджати суспільному рухові такої інформації. Європейський суд одноголосно прийняв рішення про те, що у цій справі держава Угорщина вчинила порушення статті 10 Конвенції.

У справі «Молодіжна ініціатива з прав людини проти Сербії» (Youth Initiative for Human Rightsv. Serbia, заява № 48135/06) ЄСПЛ підкреслив, що «концепція «свободи отримувати інформацію» включає право доступу до інформації»; «коли неурядова організація займається справами громадського інтересу, як у випадку цього заявника, вона виконує роль громадського «сторожового пса» і має таку ж важливість, як ЗМІ» - ця теза також є важливою у цьому рішенні. Зауваживши, що відносно заявника «мало місце втручання у його право на свободу вираження» і що таке втручання суперечило національному законодавству Сербії, суд визнав порушення статті 10 Конвенції.

У рішення в справі «Угорський Гельсінський комітет проти Угорщини» (Magyar Helsinki Bizottsagv. Hungary, заява № 18030/11) Велика Палата ЄСПЛ узагальнила практику Суду у справах із доступу до публічної інформації та виокремила такі чотири порогові критерії, відповідно до яких обмеження доступу до інформації може оцінюватися як втручання у реалізацію свободи вираження поглядів: 1) мета запиту на інформацію (розкриття інформації повинно надати доступ до питань, що становлять суспільний інтерес і тим самим забезпечити участь в управлінні державними справами); 2) характер запитуваної інформації (інформація повинна становити предмет загального суспільного інтересу); 3) роль запитувача інформації у її наступній передачі громадськості (критерій діє змогу встановити, чи особа бажає отримати доступ до інформації з метою інформування громадськості в якості «сторожового пса» демократії); 4) стан готовності та доступності запитуваної інформації (критерій дозволяє оцінити, чи може відмова в наданні інформації вважатись втручанням у свободу отримувати та передавати інформацію).

Так само стаття 34 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до частин першої-другої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон №2939-VI, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Частиною першою статті 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з положеннями статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями статті 21 Закону №2939-VI визначено, що інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Приписами частини першої статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Отже, за змістом наведених статей можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, визначальним для публічної інформації є те, що вона є заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

При цьому, якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям відображеності та задокументованості і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Зокрема, така правова позиція викладена в пункті 1.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" та постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 522/817/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 82685681) та від 06.09.2019 у справі № 128/4752/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 84076931).

Як було вказано вище, відповідач, відмовляючи у наданні позивачці запитуваної інформації, послався на відсутність задокументованих відомостей щодо відповідних судових справ та на необхідність проведення додаткового змістовного аналізу та створення такої інформації.

Суд зазначає, що з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги запиту позивачки спрямовані на отримання публічної інформації (щодо судових процесів за участю Зазимської сільської ради), яка міститься в наявних у володінні відповідача документах (зокрема, відповідних судових рішеннях), така інформація стосується обмеженого періоду: з 01.01.2021 по 13.01.2022, а тому може бути зібрана, систематизована і надана без значних інтелектуальних зусиль (без проведення додаткового змістовного аналізу, оскільки позивачка у своєму запиті не просила відповідача проводити аналіз вже наявних документах, а зажадала лише надання, по суті, статистичних показників діяльності органу місцевого самоврядування в частині участі у судових провадженнях).

Надання розпорядником інформації, якою він володіє та щодо якої чинним законодавством не встановлено обмежень в її розголошенні, в узагальненому (систематизованому) вигляді відповідає критеріям відображеності та за документованості. Зібрання такої інформації за встановлений відповідно до діючого законодавства строк не містить значних інтелектуальних зусиль.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у наданні запитуваної інформації.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 20.04.2022 у справі № 200/7833/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 104044794).

Щодо посилань позивачки на несвоєчасне направлення Зазимською сільською радою відповіді на її запит, суд зазначає таке.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як зазначено вище, запит позивачки про надання інформації був зареєстрований виконавчим комітетом Зазимської сільської ради 13.01.2022 за вх.№2, що підтверджується відбитком штампу у нижньому правому куті запиту, та 13.01.2022 внесений до Журналу реєстрації вхідних документів 2020-2021 р., що підтверджується витягом з вказаного журналу.

Судом встановлено, що Зазимська сільська рада Броварського району Київської області листом від 19.01.2022 №02/02-41 повідомила позивачці, що для задоволення її запиту потрібно здійснити пошук інформації серед значної кількості даних, а тому строк розгляду запиту в силу вищенаведеної норми продовжується до 20 робочих днів з дня його отримання.

Вказаний лист 19.01.2022 був направлений відповідачем на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Надалі відповідач листом від 07.02.2022 №02/02-41 відмовив позивачці у наданні запитуваної інформації.

Вказаний лист 07.02.2022 був направлений відповідачем на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що відповідач, керуючись положеннями ст.20 Закону №2939-VI продовжив строк розгляду запиту позивачки.

Повідомлення позивачки про продовження розгляду її запиту було здійснено в межах строку, встановленого Законом №2939-VI.

Щодо листа від 07.02.2022 №02/02-41, то вказаний документ був направлений відповідачем ОСОБА_1 в межах 20 робочих днів з дня отримання запиту позивачки.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що Зазимська сільська рада дотрималась встановленого Законом №2939-VI строку для направлення відповіді на запит позивачки про надання інформації.

Відповідно до частини першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підвердження правомірності відмови у наданні позивачки інформації на її запит, у той час як матеріали справи свідчить про те, що відповідач є розпорядником запитуваної позивачкою інформації, яка може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки та визнати протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради щодо ненадання ОСОБА_1 інформації на запит №2 від 13.01.2022.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Зазимської сільської ради Броварського району Київської області в термін 15 календарних днів від дня вступу рішення суду в законну силу надати ОСОБА_1 запитувану інформацію на запит вх. № 02 (п.п.1-5) від 13.01.2022 року в повному обсязі за період з 01.01.2021 року по 13.01.2022 рік щодо: 1) загальної кількості судових справ, в яких Зазимська сільська рада брала участь, як відповідач в період з 01.01.2021 року і до сьогодні включно; 2) загальної кількості судових справ, в яких рішення судів було ухвалено не на користь відповідача - Зазимської сільської ради, в період з 01.01.2021 року і до сьогодні включно; 3) загальної кількості судових справ, в яких рішення судів було ухвалено на користь відповідача - Зазимської сільської ради, в період з 01.01.20221 року і до сьогодні включно; 4) загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як Відповідача, в яких судове провадження триває в період з 01.01.2021 року і до сьогодні включно; 5) загальної кількості судових справ за участю Зазимської сільської ради як позивача, які вступили в закону силу в період з 01.01.20221 року і до сьогодні включно, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи протиправності бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу запитуваної інформації, суд вважає за необхідне зобов`язати Зазимську сільську раду надати ОСОБА_1 інформацію на її запит №2 від 13.01.2022 протягом 15 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради щодо ненадання ОСОБА_1 інформації на запит №2 від 13.01.2022.

3. Зобов`язати Зазимську сільську раду надати ОСОБА_1 інформацію на її запит №2 від 13.01.2022 протягом 15 календарних днів з дня набрання рішенням у цій справі законної сили.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.