Справа № 295/11057/22
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

02.11.2022 року позивач звернулась з позовом, в якому просить скасувати постанову про порушення митних правил №0184/101000/22 від 02.08.2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 61609,47 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до даної постанови її, як працівника ПП «Адлер», яка займається брокерською діяльністю щодо митного оформлення товарів, притягнуто до адміністративної відповідальності. Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 при формуванні та подачі електронної митної декларації №UA101020/2022/022240, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів та зменшення їх розмірів, вказала неправомірні відомості, а саме не врахувала вартість послуг з перевезення, зазначених в акті приймання - передачі наданих послуг від 26.01.2022 р., що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів по податку на додану вартість на суму 20536,49 грн.

Позивач в позові вказує, що працівниками митниці невірно обрахована сума митних платежів щодо включення до електронної митної декларації відомостей про транспортно-експедиційні витрати за межами території України. ОСОБА_1 зауважує, що норми ч. 10 ст. 58 МК України, яка містить вичерпний перелік витрат (складових митної вартості), та Правила ІНКОТЕРМС-2000, які регулюють умови поставки товарів через митний кордон, не передбачають внесення до митної вартості товару відомостей про вартість послуг з перевезення поза межами території України.

ОСОБА_1 зауважує, що відомості щодо заповнення митної декларації та визначення вартості митного платежу вносились нею на підставі первинних документів, які були надані відправниками. Витрати на перевезення товару по шляху «Турція-Україна», які здійснювало ТОВ «Ванвей», були включені в обрахунок митної вартості, оскільки були підтверджені довідкою. Натомість жодних підтверджуючих документів щодо здійснення транспортних перевезень товару по шляху «Китай-Турція», які фактично здійснювало підприємство «SHANGHAJ KAIZHUO INETRNATIONAL LOGISTICS, LTD» станом на 22.06.2022 р. їй надано не було. Оригінали вказаних документів, зокрема, контракт № та акт приймання передачі від 26.01.2022 р. їй було надано лише 23.06.2022 р.

Позивач посилається на те, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушив її права, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України, зокрема, її не було належним чином повідомлено про час та дату розгляду справи, що позбавило її можливості реалізувати її процесуальні права

Крім того, відповідачем порушені процесуальні норми - порушено строк розгляду справи, встановлений ст. 494 МК України, протокол про порушення митних правил складено 23.06.2022 р., натомість перевірка відбулась 22.06.2022 р.; постанова про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки абзац 2 статті 485 МК України визнано неконституційним.

На думку позивача постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відсутній умисел, як декларанта, щодо внесення неправдивих відомостей, відповідачем не з`ясовані всі обставини справи, порушено право на захист під час розгляду адміністративної справи про порушення митних правил, стаття, за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності посадовими особами Житомирської митниці Державної митної служби України, визнана неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 р.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Ухвалою суду від 21.11.2022 р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом; відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; витребувано з Житомирської митниці Державної митної служби України матеріали у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на підставі яких винесено постанову пропорушення митних правил №0184/101000/22 від 02.08.2022 року.

21.12.2022 р. від представника відповідача Красильникової С. надійшов відзив на позовну заяву( а.с. 65-70), в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що декларантом ОСОБА_1 під час подачі електронної митної декларації № UA101020/2022/022240 в графі 47 (нарахування платежів) зазначено наступні ставки платежів: мито (вид платежу 020), основа нарахування - 1453177,430 грн., ставка 0%, сума - 0,00 грн., ПДВ (вид платежу 028), основа нарахування 1453177,430 грн., ставка 20%, сума - 290635,49 грн., в графі розрахунку транспортних витрат зазначено суму - 136706,93 грн., що була врахована при розрахунку митної вартості.

Під час проведення форматологічного контролю встановлено, що у митній декларації ОСОБА_1 не враховано вартість послуг з перевезення, зазначених в акті приймання-передачі наданих послуг від 26.01.2022 р., що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів.

Представник відповідача зауважує, що декларанту ОСОБА_1 було достовірно відомо, що згідно умов поставки, які зазначені нею ж в графі 20 електронної митної декларації №UA101020/2022/022240, передбачено, що відповідальність за вантаж від продавця до покупця після розміщення вантажу на борт судна, тобто основне перевезення (морський фрахт), сплачує покупець. В такому випадку саме покупець зобов`язаний оформити та оплатити перевезення вантажу від порту відвантаження. Тому твердження позивача, що вона не внесла до митної декларації відомості про витрати за транспортні перевезення поза межами території України, оскільки перевізником їй не були надані документи про надання логістичних послуг, є безпідставними. Вказані дії, на думку відповідача, свідчать про наявність умислу у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо посилання позивача на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення представник Красильникова С. вказує, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, про що свідчить її особистий підпис в протоколі про порушення митних правил, де вказано, що розгляд справи відбудеться о 10:30 год. 02.08.2022 р.

Представник вважає, що справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 розглянута з чітким дотриманням вимог ч. 4 ст. 526 МК України.

Посилання ОСОБА_2 на визнання неконституційним абзацу 2 статті 485 МК України є безпідставними, оскільки відповідні положення Рішення Конституційного Суду України не набули чинності на час розгляду справи про порушення митних правил.

Представник Житомирської митниці Державної митної служби України вважає винесену постанову про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою, а доводи позивача не підтвердженими належними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

22.12.2022 р. на виконання вимог ухвали суду від 21.11.2021 р. Житомирською митницею Державної митної служби України відповідачем направлено матеріали у справі про адміністративне правопорушення №0184/101000/2022 відносно ОСОБА_1 (а.с. 87).

Інших заяв по суті спору не надійшло.

Одночасно з подачею відзиву на позовну заяву представник відповідача подала клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників.

Ухвалою суду від 04.01.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника Житомирської митниці Державної митної служби України про проведення судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 88)

ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Митного кодексу України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України це сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які перемішуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовуються для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з нормами частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, скоригована в разі потреби з урахуванням: положень частини десятої цієї статті. Пунктом 5 частини 10 цієї статті передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення, а саме згідно з ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; витрати на транспортування після ввезення; податки які справляються в Україні.

Згідно зі ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши матеріали адміністративної справи, матеріали справи про порушення митних правил №0184/101000/2022, судом встановлено, що 22.06.2022 р. о 12:09 год. до відділу митного оформлення «Оліївка» митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці декларантом ОСОБА_1 до митного оформлення в митному режимі «Імпорт 40 ДЕ» подано електронну митну декларацію, якій присвоєно реєстраційний номер UA101020/2022/022240, на товар (графа 31 ЕМД) «Системний післясходовий гербіцид для знищення злакових бур`янів у посівах кукурудзи. Виробник - SUPERUS Co. Ltd., Китай; Торговельна марка KARTAL Країна виробництва - CN», країна відправлення/експорту (гр. 15) Китай (а.с. 38).

Товар ввезено на митну територію України 22.06.2022 р. згідно документу контролю доставки - електронна митна декларація типу ІМ40ДЕ від 20.06.2022 р. №UA101020/2022/021784 через пункт пропуску «Дякове - Халмеу» митного поста «Дяково-автомобільний» Закарпатської митниці.

Згідно товаро-супровідних документів та електронної митної декларації №UA101020/2022/022240, відправник товару (графа 2): SHANDONG CYNDA CHEMICAL CO.,LTD ECONOMIC DEVELOPMENT AREA.BOXING COUNTY.SHANGDONG PROVINCE 256500.P.R.CHINA; одержувач/імпортер (графа 8): Приватне підприємство «Картал Про»; декларант (графи 14, 54): декларант та особа, уповноважена на роботу з митними органами, Приватне підприємство «АДЛЄР» ОСОБА_1 ; код товару (графа 33): , країна походження (гр. 34): Китай (CN); валюта та загальна фактурна вартість (гр. 22): 45000,00 USD, митна та статистична вартість (графи 45, 46): 1453177,43 гривень.

У графі 47 (нарахування платежів) електронної митної декларації № UA101020/2022/022240 декларантом ОСОБА_1 зазначено наступні ставки платежів: мито (вид платежу 020), основа нарахування - 1453177,43 грн., ставка 0%, сума - 0,00 грн., ПДВ (вид платежу 028), основа нарахування 1453177,430 грн., ставка 20%, сума - 290635,49 грн.

23.06.2022 р. в.о. головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Житомирської митниці Рафальським О.М. складно протокол №10184/101000/22 про порушення митних правил, згідно якого декларант ОСОБА_1 при формуванні і подачі електронної митної декларації передбачених UA101020/2022/022240 з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів заявила у вказаній митній декларації неправдиві відомості щодо транспортних витрат, необхідних для формування суми митної вартості товару, що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів по ПДВ на 20536,49 грн, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України (а.с. 18-20).

Зі змісту даного протоколу вбачається, що він був складений в присутності ОСОБА_1 , з яким вона була ознайомлена, примірник протоколу отримала, зауважень та доповнень не висловила, клопотань не заявляла, повідомлена, що розгляд справи відбудеться 02.08.2022 року в приміщенні Житомирської митниці.

02.08.2022 р. в.о. заступника начальника Житомирської митниці Кондратюк А.В. виніс постанову № 0184/101000/22 про порушення митних правил, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, -неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 61609,47 грн. (а.с. 21-23).

10.04.2008р. Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ. Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.

Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999 р, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 227-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.

Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.

В той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення.

Зазначене право митних органів закріплене у стандартному правилі розділу 2 Міжнародної Конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, зокрема: митна служба має можливість достягнення платежів шляхом здійснення поглибленого аудиту після закінчення операцій митного контролю. Відповідно до пункту 4.14 зазначеної Конвенції у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів може належати, зокрема, калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Під час проведення форматологічного контролю в ході митного оформлення зазначеної вище продукції при ввезенні на митну територію України, відбулось спрацювання системи аналізу ризику №105-2 «Необхідно перевірити достовірність декларування витрат на навантаження, розвантаження, оброблення. Сума таких витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях. Необхідно перевірити достовірність декларування витрат на страхування. Частка таких витрат нижча порівняно з мінімальними витратами по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях» (аркуш 30-31 справи про порушення митних правил № 0184/101000/202230-31) .

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Водночас, пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що до митної вартості не включаються витрати на транспортування після ввезення за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Судом встановлено, що під час подачі митної електронної декларації декларант ОСОБА_2 у графі "Витрати на транспортні перевезення" зазначила суму - 136706,93 грн, яка була врахована при розрахунку митної вартості (а.с. 43).

Разом з тим, згідно договору про надання транспортних витрат №20102021 від 20.10.2021 р. та акту приймання-передачі наданих послуг від 26.01.2022 р. вартість логістичних послуг з перевезення становить 10166,00 доларів США (аркуш 25,26 справи про порушення митних правил № 0184/101000/202230-31).

В пункті 1.2. Контракту № 21 SC10026 від 21.10.2021 р., який надано до митного оформлення, зазначено, що постачання товарів повинно здійснюватися відповідно до інвойсу, що узгоджено з Покупцем (а.с.28-31).

Відповідно до п. 3.3. Контракту № 21 SC10026 від 21.10.2021 р. продавець здійснює поставку товару на базисних умовах, які зумовлені Правилами «ІНКОТЕМС-2010», та узгоджується сторонами для кожної поставки та вказується у інвойсі та/або додатку та/або специфікації до цього Контракту (а.с.28-31).

В додатку № 1 до контракту № 21SC10026 від 21.10.2021 р. та комерційному інвойсі № 21 SCI0026 від 10.10.2021 р., які долучені до митного оформлення товару, зазначено умови поставки «FOB CN SHANGHAI» (а.с. 32,42).

Згідно довідки №8206 від 22.06.2022 р. про транспортно-експедиційні витрати, яка видана директором ООО «Ванвейл», зазначена сума перевезення вантажу від порту TEKIRDAG (Туреччина) до Дякове-Халмеу (Україна) в розмірі 395952, 29 грн (аркуш 27 справи про порушення митних правил № 0184/101000/202230-31).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що декларант, подаючи для митного оформлення електронну митну декларацію, не в повному обсязі зазначила відомості про вартість логістичних послуг з перевезення поза межами території України, що вплинуло на визначення митної вартості товарів і призвело до заниження митних платежів.

Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно зі ст. 485 МК України, у цьому випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зі змісту наданих і досліджених документів, вимог чинного законодавства та правил митного оформлення товарів, судом встановлено, що саме покупець зобов`язаний оформити та оплатити перевезення вантажу від порту відвантаження, відтак вказана сума витрат на перевезення від порту завантаження при заявленні в митній декларації умови поставки «FOB CN SHANGHAI», мала бути врахована позивачем при формуванні суми митної вартості товару під час його митного оформлення.

Виходячи зі змісту контракту та додатків до нього, декларант ОСОБА_1 , в якої вони були наявні, не могла не знати, що витрати на логістичні послуги з перевезення товару поза межами території України покладаються на покупця, а тому підлягають декларуванню.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 при формуванні та подачі електронної митної декларації № UA101020/2022/022240 повинна була обрахувати втрати на логістичні послуги з перевезення, які здійснювались поза межами території України, та зазначити їх в митній декларації для формування суми митної вартості товару.

У спірних правовідносинах обов`язок з декларування, визначення і сплати мита та податку має саме позивач, а тому саме вона несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.

Оскільки відомості про опис товару, країну походження, код преференції та відомості про нарахування митних платежів заповнюються в митній декларації декларантом самостійно, то з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення саме декларант несе юридичну відповідальність за недостовірність таких відомостей.

ОСОБА_2 в поясненнях від 23.06.2022 р. та в позовній заяві особисто вказала, що перевізником не було надано їй повного пакету документів, а тому такі відомості не були внесені нею до митної декларації (аркуш 28 справи про порушення митних правил).

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 , оскільки вона є працівником ПП «Адлер», займається брокерською діяльністю щодо митного оформлення товарів, є обізнаною з процедурою оформлення товарів через митний контроль, мала пакет документів для декларування, зі змісту яких вбачалось, що такі відомості підлягають врахуванню при декларуванні, а відтак не була позбавлена можливості витребувати в перевізника повний пакет документів на підтвердження витрат на логістичні послуги з перевезення у разі їх відсутності.

Такі дії на переконання суду свідчать про наявність умислу в діях позивачки щодо можливості заниження митної вартості товарів, що в свою чергу призвело до заниження розміру митних платежів, які підлягають сплаті.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується, що у декларанта дійсно були відсутні всі необхідні документи для заповнення декларації, окрім пояснень самої позивачки.

Не знайшли свого підтвердження посилання позивачки, що відповідач не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Нормами ст. 525 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника; про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил; справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зі змісту протоколу про порушення митних правил №10184/101000/22 від 23.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 була присутня під час його складення, отримала його копію, під час вручення якої була повідомлена про час і місце проведення розгляду справи про порушення митних правил (а.с. 18-20).

Крім того, 23.06.2022 р. позивач власноручно виклала письмові пояснення по суті вчиненого нею адміністративного правопорушення (аркуш 28 справи про порушення митних правил), згідно яких при подачі декларації перевізник не надав ще один пакет документів, тому відомості не були внесені до декларації.

Судом не встановлено, що позивач подавала клопотання про відкладення розгляду справи, яке було призначене на 02.08.2022 року.

Матеріалами справи не підтверджується, що відповідачем не дотримана процедура притягнення позивачки до відповідальності за порушення митних правил, а відтак суд не вбачає неправомірних дій з боку відповідача щодо порушення встановленої процедури розгляду адміністративної справи. Розгляд справи відбувся з дотриманням вимог ст.ст. 525, 526 Митного кодексу України.

Не можна вважати порушенням процедури розгляду справи те, що митна декларація була подана 22.06.2022 року, а протокол про порушення митних правил складений 23.06.2022 року.

Крім того, процедура розгляду справи розпочинається саме з моменту складення відповідного протоколу.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що було порушено її право на отримання правової допомоги, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що таке клопотання було подане, але не було вирішено.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, що вона неправомірно притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки Рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним положення абзацу 2 статті 485 МК України з огляду на наступне.

Дійсно згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 року у справі № 4-р(ІІ) 2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац 2 статті 485 Митного кодексу України.

Водночас, згідно пункту 2 резолютивної частини даного Рішення, абзац 2 статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, на момент складення протоколу про порушення митних правил - 23.06.2022 року, притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України - 02.08.2022 року, абзац другий даної статті був чинним.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, позивачка, всупереч вимогам ст.ст. 77, 78 КАС України, не надала суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених нею в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про порушення митних правил, а тому відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 42, 43, 74, 77, 99, 139, 242-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанову № 0184/101000/22 про порушення митних правил від 02.08.2022 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Житомирська митниця Державної митної служби України, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Перемоги, 25; .

Суддя О.В. Стрілецька