Справа № 520/10261/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 р. справа №520/10261/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григорова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків,61052, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, додаткову винагороду, витрати на професійну правничу допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, додаткової винагороди, витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області від 21.07.2022 № 54 о/с про звільнення зі служби в поліції з 22.07.2022 майора поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.07.2022 року по день винесення рішення про поновлення його на роботі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача додаткову винагороду з 24.02.2022 по день винесення рішення про поновлення його на роботі у розмірі передбаченому Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач діяв неправомірно, ухвалюючи Наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області 54 о/с від 21.07.2022 р., оскільки його винесено без врахування всіх фактичних обставин справи з порушенням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2022р. позовну заяву залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

З урахуванням надходження до суд заяви представника позивача - адвоката Семенових О.С. від 28.11.2022р. про усунення недоліків, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку, передбаченого для звернення до суду, слід вказати, що з матеріалів справи встановлено отримання представником позивача 10.11.2022р. відповіді на адвокатський запит разом з копією оскаржуваного наказу про звільнення позивача. При цьому, до суду з позовом в цій справі представник позивача звернувся 21.11.2022 року. Доказів, які свідчать про отримання позивачем раніше від зазначеної вище дати копії наказу про його звільнення з Національної поліції відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного слід вважати, що строк для звернення до адміністративного суду слід обраховувати саме з 25.11.2022р., оскільки він згідно приписів чинного законодавства, зокрема, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, обраховується з моменту ознайомлення поліцейського з наказом про звільнення. Оскільки, як визначено судом вище, до суду представник позивача звернувся 22.11.2022р., строк для звернення до суду було дотримано.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідач діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України. Останнім місцем служби є посада оперуповноваженого в Управлінні оперативної служби ГУНП в Харківській області.

Наказом ГУ НП в Харківській області №53 о/с дск від 20.07.2022р. було призначено службове розслідування відносно позивача.

21.07.2022 дисциплінарною комісією складено висновок, відповідно до якого зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч.1 ст.8, п.1,2 ч.1 ст.18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію», ч.2 ст.19 Конституції? Украї?ни, п.1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.2 абз. 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818, оперуповноважений другого відділу ГУНП в Харківській області до майора поліції ОСОБА_1 підлягає застосуванню дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підставою для вказаного висновку слугувало те, що 20.07.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт керівництва ГУНП в Харківській області про те, що начальником 2-ого відділу ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_2 , оперуповноваженому 2-ого відділу ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 , який перебуває на тимчасово окупованій території, неодноразово доводились вимоги керівництва НП України та ГУНП в Харківській області про необхідність виходу з тимчасового окупованої території, а 15.07.2022 було надано наказ до 18.07.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України та прибути за місцем дислокації підрозділу. Станом на 20.07.2022 вказаний працівник до підрозділу для проходження служби не прибув, на службі відсутній та не виконує свої функціональних обов`язків.

Опитаний заступник начальника 7-ого відділу ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що мав телефону розмову з майором поліції ОСОБА_1 Вевенко ОСОБА_4 телефонував позивачу на мобільний телефон у наступні дні: 14, 15 та 18 липня 2022 року. На його запитання щодо виїзду з тимчасово окупованої території до м.Харкова, ОСОБА_1 пояснив, що не має такої можливості, при цьому конкретні поважні причини через які він не може покинути тимчасово окуповану територію Вовчанської громади та прибуття за місцем служби назвати не зміг .

Враховуючи вищевикладене, дисциплінарною комісією в діях майора поліції ОСОБА_1 встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог: ч.1 ст.8, п.1, 2 ч.1 ст.18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію»; ч.2 ст.19 Конституції? України; п.1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної? поліції? України; п.2 абз.1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818.

На підставі розгляду зазначеного вище висновку було прийнято наказ ГУНП в Харківській області від 21.07.2022 №54 о/с, відповідно до якого майора поліції ОСОБА_1 звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної? поліції? України).

Позивач, не погоджуючись з наведеним та з метою захисту порушеного права на працю, що проявилося у незаконному, на думку позивача, звільненні, звернувся з адміністративним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII) поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут) дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За частинами 2, 3 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

При цьому, пунктом 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Відповідно до підпункту 2 пункту 9 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок проведення службових розслідувань), у разі якщо уповноважений керівник не має права на накладення конкретного виду дисциплінарного стягнення на поліцейського, він затверджує висновок службового розслідування і одночасно порушує перед старшим прямим керівником, наділеним правом накладати таке стягнення, клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського.

Відповідно до частини шостої статті 20 Дисциплінарного статуту, керівник, не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, може порушити перед уповноваженим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 розділу VII Порядку проведення службових розслідувань, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту передбачено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Суд зазначає, що фактичною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення та подальшого звільнення послугувало не виконання усних наказів керівників, відсутність на службі без поважних причин, недотримання положень Конституції? України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, не професійного виконання своїх службових обов`язків.

В ході проведення службового розслідування комісія встановила усі обставини, які обтяжують відповідальність позивача та які пом`якшують. Вказані висновки суд вважає такими, що відповідають обставинам, встановленим в ході службового розслідування.

Суд наголошує, що звільнення позивача зі служби мало підставою вчинення саме дисциплінарного проступку та реалізації дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з висновку службового розслідування, сутність виявлених порушень полягає у вчиненні дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог: ч.1 ст.8, п.1,2 ч.1 ст. 18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію», ч.2 ст.19 Конституції України, п.1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.2 абз.1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818.

Отже, відповідач визначив, в чому полягає порушення позивачем службової дисципліни, а саме ОСОБА_1 не прибув та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття до управління ГУНП в Харківській області.

Суд зазначає, що відповідачем відповідно до вимог Дисциплінарного статуту здійснювались заходи щодо повідомлення позивача про проведення службового розслідування, був здійснений виклик (запрошення) шляхом використання стільникового мобільного зв`язку на номер позивача негайно прибути о 09.00 18.07.2022 до місця розташування управління ГУНП в Харківській області для виконання службових обов`язків та надання письмових пояснень щодо причин відсутності на службі.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

З урахуванням вищевикладеного суд не вбачає жодних процедурних порушень при проведенні службового розслідування та порушення гарантій права позивача на захист, про які вказував позивач згідно доводів позовної заяви.

Так само, згідно додаткових пояснень представника позивача - адвоката Семенових О.С. від 29.12.2022р., остання вказала з посиланням на норми Дисциплінарного статуту, що у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Суд зазначає, що ці доводи не суперечать викладеним висновкам суду, оскільки за доводами відповідача виклик позивача з приводу проведення дисциплінарного провадження та необхідності прибути на службу було здійснено 15.07.2022р. саме за номером його мобільного телефону, який був у розпорядженні його керівництва, адже номер телефону також є контактними даними, наявними у керівництва позивача, що є цілком законним.

При цьому суд звертає увагу, що повідомлення позивача за номером телефону згідно пояснень адвоката не заперечується, натомість доводи акцентуються на тому, що виклик з приводу прибуття та надання пояснень не надходив на електронну пошту позивача.

Доводи позовної заяви щодо необгрунтованості накладеного на позивача дисциплінарного стягнення фактично зведено до того, що позивач перебував на території, яка була віднесена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022р. № 75 (із змінами). Позивач вказав, що він неодноразово робив спроби виїзду на підконтрольну Україні територію, проте у зв`язку з постійними бойовими діями на території міста, обстрілами, загрозами застосування зброї до осіб чоловічої статті, не зміг цього зробити до початку жовтня 2022 року.

Суд вважає такі доводи необгрунтованими та зазначає, що позивач не надав до суду жодних доказів того, що він, залишаючи службу, в подальшому намагався зв`язатися із керівником або колегами з приводу можливості виконати наказ керівництва про вихід з тимчасово окупованої території України та евакуюватися на підконтрольну Україні територію.

Суд вказує, що саме лише перебування м. Вовчанськ у наведеному вище Переліку, факт його тимчасової окупації не може вважатися достатнім вбачати підстави, які звільняли позивача від виконання наказу керівництва ГУ НП в Харківській області, який був відданий законно та обгрунтовано, а також звільняли від прибуття на службу у визначене керівником місце.

Слід мати на увазі, що позивач, перебуваючи на службі в поліції, несе порівняно з іншими громадянами України, додаткові обов`язки, які покладаються на поліцейського, зокрема бути вірним Присязі Українському народові, дотримуватись вимог Конституції та Законів України. Отже, не виконуючи наказ про евакуацію на підконтрольну територію України, він мав усвідомлювати, що його перебування на тимчасово окупованій території, враховуючи його статус, може мати негативні наслідки не лише для нього самого, але і відносно інтересів Держави. Крім цього, це спричинило безпідставну відсутність позивача на службі.

Позивач зазначив, що він робив спроби виїзду на підконтрольну України територію, проте у зв`язку з постійними бойовими діями на території міста, обстрілами, загрозами застосування зброї до осіб чоловічої статті, зробити це до початку жовтня не вдавалось, що, утім, не нівелює його обов`язку нести службу, дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку та бути вірним присязі на вірність Українському народові.

Обставини щодо неможливості виїхати з м.Вовчанськ або те, що позивачем вчинялись певні дії щодо повернення до місця розташування управління ГУНП в Харківській області ним належним чином не доведено. При цьому, за приписами статей 77, 78 КАС України, ці обставини повинні доводитись саме позивачем.

Зважаючи на відсутність будь-яких суперечностей в зібраних в ході службового розслідування матеріалах та ненадання позивачем як пояснень, так і доказів на їх підтвердження, які б спростовували зібрану відповідачем в ході службового розслідування інформацію, суд оцінює як обґрунтований висновок службового розслідування відносно позивача.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

З аналізу положень Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту вбачається, що зазначений перелік визначений таким чином, що кожне наступне стягнення є суворішим за попереднє.

Отже, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є найсуворішим дисциплінарним стягненням.

Зі змісту Присяги поліцейського, текст якої наведено у ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», вбачається, що особа, яка вступає на службу в поліцію, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Суд наголошує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Обставини вчинення дисциплінарного проступку, причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20, у постанові від 25.11.2022р. у справі № 600/1167/22-а.

Суд зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 815/2705/16, від 24.06.2021 у справі № 826/7830/17.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є пропорційним, а його застосування є наслідком порушення позивачем вимог ч.1 ст.8, п.1,2 ч.1 ст. 18, п.24 ч.1 ст.23, ч.2 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію», ч.2 ст.19 Конституції України, п.1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.2 абз. 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242, п.1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818.

Підсумовуючи, суд вказує, що статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем в цій справі належними та допустимими доказами доведено в повному обсязі обґрунтованість прийняття спірного наказу, пропорційність обраного виду дисциплінарного стягнення вчиненому позивачем порушенню, а відтак цей наказ скасуванню не підлягає, вимоги позову в частині поновлення на посаді та оплати вимушеного прогулу та додаткової винагороди, як похідні, також слід залишити без задоволення.

Оскільки позовну заяву залишено без задоволення витрати на професійну правничу допомогу не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків,61052, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, додаткової винагороди, витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров