Справа № 420/18945/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 січня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання представника Департаменту патрульної поліції Орлова Р.М., про залишення частини позовних вимог без розгляду по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26 грудня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати, ОСОБА_1 , доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 30.11.2022 року;

2. Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 30.11.2022 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона в період з листопада 2015 року по 30 листопада 2022 року проходила службу в Департаменті патрульної поліції та перебувала на посаді поліцейської взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції № 1463о/с від 24.11.2022 року, позивачка з 30.11.2022 звільнена з органів Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). 29.11.2022 року ОСОБА_1 отримала грошове забезпечення від Департаменту патрульної поліції в розмірі 58 218,91 грн. У відповідь на адвокатський запит Департаментом патрульної поліції за вих. №1480аз/41/5/05-2022 від 16.12.2022 вбачається, що відповідно до наказів начальника Департаменту патрульної поліції в межах виділених асигнувань на зазначені цілі ОСОБА_1 здійснено доплату за службу в умовах карантину за період з березня по грудень 2020 року на загальну суму 44 064,98 грн та з січня по лютий 2021 року - 6 729,02 грн. Враховуючи викладене та те, що бюджетні асигнування для виплати додаткової доплати по Програмі « 1007070» з березня 2021 року по листопад 2022 року не виділялись, накази керівником Департаменту патрульної поліції не видавались, заборгованість зі сплати вказаної доплати та підстави для її здійснення за період з 01.03.2021 по 30.11.2022 відсутні. Позивачка вважає, що з березня 2021 року по день звільнення своєї посади не змінювала, продовжувала виконувати обов`язки пов`язані з безпосереднім контактом населення в умовах карантину. Проте, всупереч вимог нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 30.11.2022, Департаментом патрульної поліції накази про нарахування вказаної доплати не видались та така доплата не виплачувалась. Зазначене зумовило позивачку звернутися до адміністративного суду, оскільки вважає, що бездіяльністю відповідачем порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді від 28.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

09 січня 2023 року до суду надійшов відзив (вх.№773/23) Департаменту патрульної поліції на позовну заяву ОСОБА_1 з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, в поданому відзиві представник Департаменту патрульної поліції Орлов Р.М., просить суд позов в частині вимог про стягнення заборгованості грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з березня 2021 року по 31 жовтня 2022 року залишити без розгляду. При цьому, заявник посилається на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейського є спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах приписи статті 233 КЗпП України. Спірні виплати здійснюються, за умови наявності на такі права, щомісячно та не підлягають перенесенню на інший період, як наприклад відпустка, та не є виплатами гарантованими чинним законодавством які належать до виплати поліцейському при звільненні. Крім того, відповідно до матеріалів адміністративного позову, позивач не звертався до відповідача з рапортом щодо виплати додаткових видів грошового забезпечення в період неотримання таких. В зв`язку з цим, місячний строк для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року має рахуватися з моменту отримання заробітної плати 31 жовтня 2022 року та сплив 30 листопада 2022 року. Також сплили строки для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з березня 2021 року по 30 вересня 2022 року.

Дослідивши зазначене вказане клопотання відповідача, суд прийшов до наступного.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набув чинності 19.07.2022, внесено зміни до ст.233 КЗпП України, а отже змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, в редакції від 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, позивача звільнено зі служби 24.11.2022.

Оскільки позивач не погоджується з діями відповідача щодо виплат, які проводяться під час служби та при звільненні суд, виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.233 КЗпП України, якою передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) та відповідно, пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Наведене свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог ст.171 КАС України.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України, згідно із частинами третьою та четвертою якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З аналізу викладених положень статей 123, 171 КАС України випливає, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.

Проте, суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Закріплений у частинах першій-третій статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску строку звернення.

До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху з пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення строку.

У подібний спосіб законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині третій статті 123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду або якщо підстави, указані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Як убачається з матеріалів справи, під час відкриття провадження у справі суд уважав, що позов подано з дотриманням встановленого у статті 122 КАС України строку звернення до суду.

Суд враховує, що застосування ч.3 ст.123 КАС України вимагає дотримання одночасно двох умов: виявлення факту пропуску строку після відкриття провадження у справі, та відсутність клопотання позивача про поновлення такого строку або неповажність причин для поновлення строку, вказаних у клопотанні.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви підлягає частковому задоволенню шляхом залишення позовної заяви без руху, забезпечивши позивачу процесуальні гарантії доступу до суду, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Кодексом адміністративного судочинства України.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Відтак, недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів на підтвердження цього; доказів досудового врегулювання спору, якщо таке відбувалось.

Суд застерігає, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, має своїм наслідком - залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 122, 160, 161, 171, 241, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання (вх..773/23 від 09.01.2023) Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА