Справа № 320/6529/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року № 320/6529/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про здійснення перерахунку пенсії та про стягнення сум недорахованих та недоотриманих коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 03.04.2009 по 03.03.2021, з урахуванням страхового стажу в 65 років 3 місяці 0 днів, в тому числі за Списком №1 31 рік 2 місяці 0 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 03.04.2009 по 03.03.2021, з урахуванням страхового стажу в 65 років 3 місяці 0 днів, в тому числі за Списком №1 31 рік 2 місяці 0 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у березні 2021 року дізнався про те, що при розрахунку і призначені у 2009 році йому пенсії помилково не було включено 31 рік загального страхового стажу роботи за Списоком №1.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.07.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київькій області з 03.052009 та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії з 01.03.2021 при страховому стажі 65 років 3 місяці, в т.ч. стаж роботи за Списоком №1 31 рік 2 місяці стаж врахований по 14.05.2011 та заробітній платі 33050,33 грн за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.05.2011 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 6,09043) становить 22096,04 грн.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази та заслухавши сторін, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує з 03.05.2009 пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до протоколу призначення пенсії, позивачу зараховано до стажу за Списком №1 19 років 8 місяців 29 днів.

25.02.2021 позивач надав Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області довідку від 18.11.2005 №10/908, відповідно до якої ОСОБА_1 з 10.02.1980 по 26.06.1989 працював на посаді диспетчера СДП «Бакинского объединенного авиа отряда».

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 03.03.2021, позивачу зараховано до стажу за Списком №1 31 рік 2 місяці.

01.04.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просить провести перерахунок та виплату пенсії за період з 03.05.2009 по 03.03.2021, з урахуванням страхового стажу роботи за Списком №1 розміром 31 рік.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду у Київській області розмір пенсії обчислено з 01.07.2000 по 31.05.2011. Стаж позивачу зараховано, пенсійна справа приведена у відповідність до чинного законодавства.

Позивач вважає протиправним не зарахування з вини відповідача до його страхового стажу відповідних періодів з 03.05.2009 по 03.03.2021, що призвело до нарахування та виплати пенсії в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, тому звертався до відповідача з проханням перерахувати розмір пенсії та виплатити йому різницю між виплаченою пенсією та пенсією, яка була повинна йому була нараховуватись та виплачуватись. Отримавши відмову, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом свої порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" N 1788-XII від 05.11.91 року (далі - Закон N 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон N 1788-XII гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ст. 62 Закону N 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.93 року N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", а саме п. 3, згідно якого лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Підпунктом 1.1 п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Порядок ведення трудових книжок), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 за N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.2 Порядку ведення трудових книжок, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Порядку ведення трудових книжок визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У трудовій книжці позивача зазначено, що 10.02.1980 його перевели на посаду диспетчера СДП «Бакинского объединенного авиа отряда». Звільнений з посади 26.06.1989. Вказаний період зарахований до страхового стажу позивача.

В той же час, період з 10.02.1980 по 26.06.1989 не був зарахований до пільгового стажу за Списком №1, про що свідчить розрахунок стажу до пенсійної справи №126681.

Отже, належним та допустимим доказом (трудовою книжкою) підтверджується, що позивач має право на включення до страхового стажу періоду роботи 10.02.1980 по 26.06.1989 на посаді диспетчера СДП «Бакинского объединенного авиа отряда».

Відповідно до абзацу 4 п. 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005 N 22-1 (в редакції постанови від 07.07.2014 N 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N 1566/11846, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, призначення апелянту пенсії за віком відбулось на підставі наявних документів, достатніх для призначення пенсії, але без врахування до пільгового стажу 9 р. 04 м. 17 дн., що є періодом роботи апелянта з 10.02.1980 по 26.06.1989 в Бакінському об`єднаному авіа загоні.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У трудовій книжці позивача наявні записи про роботу диспетчером служби руху на об`єктах СДП. При цьому у відповідача не має жодних зауважень щодо вчинених записів, зокрема, стосовно їх неправильності, неточності або стосовно відсутності необхідних записів в трудовій книжці апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою КМУ N 637 від 12.08.93 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Зазначений Порядок був затверджений відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. 1 та п. 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до матеріалів справи апелянт, на виконання приписів п. п. 2.1 п. 2 Розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надав до пенсійного органу, окрім іншого документ про стаж - трудову книжку.

Крім цього, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" територіальні органи Пенсійного фонду України мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Суд, на підставі наявних у справі доказів, не спростованих відповідачем, вважає, що підстави, за яких не врахований трудовий стаж з 10.02.1980 по 26.06.1989, не можуть нівелювати право позивача на отримання пенсії, обчисленої з урахуванням всього пільгового стажу.

Суд приймає до уваги, що між сторонами не існує розбіжностей щодо тривалості страхового стажу позивача, він становить на момент виходу на пенсію 41 рік 04 місяці 28 днів.

Спірним є питання перерахунку пенсії за весь період з дати її призначення по березень 2021 року. Позивач стверджує про те, що наявність вини ПФУ щодо неправильного обчислення стажу тягне за собою перерахунок пенсії за весь період її неправильного обчислення. В свою чергу відповідач вважає, що перерахунок пенсії має бути з дати звернення пенсіонера до Управління ПФУ із відповідною заявою, а таке звернення датоване 25.02.2021. Раніш пенсіонер не звертався із відповідними заявами.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 N 1788-XII (в редакції чинній на момент взяття позивача на пенсійний облік) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" I. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії (п. 7) передбачає, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Отже, з наведеної норми чинного на той час законодавства вбачається наявність у органів Пенсійного фонду необхідного обсягу прав для вирішення питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Як стверджує позивач, йому було невідомо, що розмір пенсії обчислювався зі стажу 19 років 08 місяців 29 днів, також йому не було повідомлено про не зарахування до пільгового стажу періоду з 10.02.1980 по 26.06.1989. Ніяких додаткових документів, які б підтверджували вказаний період, від нього ПФУ не просив.

Працівник не несе будь-якої відповідальності за правильність заповнення трудових книжок, що в свою чергу говорить про те, що він не повинен вчиняти дії стосовно виправлення цих недоліків. На пенсіонера законодавством не покладено обов`язку надавати додатково підтверджуючі (уточнюючі) стаж документи. Відмова ж пенсійного фонду зараховувати спірні періоди стажу, а точніше пов`язана з цим недоплата пенсіонеру пенсійних виплат, є по суті порушенням Пенсійного фонду.

Таким чином, не зарахування до пільгового стажу періодів роботи за Списком №1 повністю суперечить нормам чинного законодавства України, в тому числі приписам статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що УПФ протиправно не зарахувало до пільгового стажу спірні періоди.

Крім того, статтею 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться зокрема в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Відповідно до п. 4.1. Порядку N 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

З аналізу наведених норм слідує, що перерахунок пенсії вказаними нормами законодавства, на які посилається відповідач, пов`язується, зокрема, з поданням пенсіонером заяви про її перерахунок, за наслідком її розгляду відповідачем приймається відповідне рішення. Як встановлено судом, заява на перерахунок подана позивачем 25.02.2021.

Разом з цим, позивач просить здійснити перерахунок розміру пенсії внаслідок неправомірних дій ПФУ щодо неправильного обчислення трудового стажу. На зарахування спірних періодів роботи позивач мав право ще з моменту призначення пенсії у 2009 році, а тому в даному випадку останній не повинен був звертатися до УПФ з окремою заявою про перерахунок пенсії, а відповідач мав самостійно виправити помилку. Нагляд за правильністю та своєчасністю призначення (перерахунку) пенсій здійснюється шляхом перевірок матеріалів пенсійних справ, щодо яких органами фонду прийнято рішення про призначення (перерахунок) пенсій. В даному випадку, помилку виявили працівники ПФУ самостійно, про що був повідомлений позивач.

Відповідач не заперечує того факту, що ОСОБА_1 при призначенні пенсії мав страховий стаж 65 років 3 місяці, та за Списком №1 - 31 рік 2 місяці.

Таким чином, позовні вимоги про проведення перерахунку пенсії підлягають задоволенню з моменту призначення пенсії в неправильному розмірі через заниження стажу роботи.

Щодо ствердження представника відповідача про необхідність застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, які встановлені ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, то даний Кодекс є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення та строки перерахунку пенсій є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 2 ст. 46 якого передбачає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цій нормі йде мова про нараховані суми пенсії та про вину органу ПФУ. Не нарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт не нарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.

Заробітна плата і пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (абз. 14 ст. 1 Закону України "Про громадянство України", ч. 2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"). Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В Рішенні від 15.10.2013 N 8-рп/2013 Конституційний Суд України надав офіційне тлумачення статті 233 КЗпП України, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці"; зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці Конституційний Суд України не пов`язує право працівника на звернення до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення заробітної плати, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, у тому числі сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.

Суд не може застосовувати різні строки звернення до суду до позовів з однаковим предметом спору, тобто з вимогами, пов`язаними з виплатою заробітної плати, до адміністративного суду строк звернення до суду не обмежується, а у разі звернення пенсіонера - застосовується шестимісячний строк звернення до суду і наслідки пропущення цього строку (стаття 123 КАС України). Хибність антитези полягає в тому, що у випадку застосування положень статті 123 КАС України до даного спору, є в наявності дискримінація за ознаками соціального статусу людини і громадянина (працівник або пенсіонер) та виду доходу (заробітна плата або пенсія), тобто є порушення статті 14 Конвенції та положень частин першої і другої статті 24 Конституції України.

Конституційний Суд України у пункті 1 резолютивної частини Рішення від 12.04.2012 N 9-рп/2012 зазначив, що положення статті 24 Конституції України стосовно рівності громадян у конституційних правах, свободах та перед законом у взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 55, пункту 2 частини третьої статті 129 Основного Закону України щодо захисту судом прав і свобод людини і громадянина та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом треба розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантовані державою рівні права на захист прав і свобод у судовому порядку та на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку у судах усіх юрисдикцій, спеціалізацій та інстанцій.

Оскільки суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою заробітної плати, суд також не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого відноситься і пенсія.

З зазначеного вбачається, що у разі порушення органом ПФУ законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 Закону N 1058-IV право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях N 8-рп/2013 і N 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Тому право позивача щодо перерахунку пенсії з 03.05.2009 є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Суд звертає увагу на дискреційність повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень, тобто - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить за межі позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України) та визнає протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 03.05.2009 по 03.03.2021, з урахуванням страхового стажу 31 рік 02 місяці.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 908,00 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 908,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 03.04.2009 по 03.03.2021, з урахуванням страхового стажу в 65 років 3 місяці 0 днів, в тому числі за Списком №1 31 рік 2 місяці 0 днів;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська обл., місто Фастів, вул. Саєнка Андрія, будинок 10) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 03.04.2009 по 03.03.2021, з урахуванням страхового стажу в 65 років 3 місяці, в тому числі за Списком №1 31 рік 2 місяці.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська обл., місто Фастів, вул. Саєнка Андрія, будинок 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.