Справа № 420/11692/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці, в якому позивач просив:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2022 р. №UA500020/2022/000316;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 25.04.2022 р. №UA500020/2022/000198/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним 14.04.2022 р. о 13:42:44 годині було надано відповідачу до митного оформлення митну декларацію (далі - МД) № UA500020/2022/007559 від 14.04.2022 р. та допоміжні, потрібні для оформлення документи. Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом).

14.04.2022 р. о 18:47:25 годині позивачем було отримано від відповідача електронне повідомлення №2035171, в якому повідомлено про спрацювання профілів ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та про те, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Також відповідачем було повідомлено про необхідність надання за наявності додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

На вимогу, що містилась у Повідомленні №2035171 від 14.04.2022 р., позивачем 15.04.2022 р. листом від 15.04.2022 р. були надані пояснення та запрошені відповідачем наявні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації №1 від 15.04.2022 р., надану відповідно до наказу Міністерства фінансів України №2 від 10.01.2007 р.; митну декларацію країни відправлення; переклад митної декларацій країни відправлення на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України; комерційна пропозицію, діючу з 1 листопада 2021 р. до 23 грудня 2021 р.; платіжне доручення від 12.01.2022 № 21FL245 з банківською печаткою та підписом уповноваженої особи; рахунок на оплату №552 від 23.02.2022 року (про оплату фрахту).

На думку позивача, надані позивачем для митного оформлення товару документи повністю відповідали вимогам частини 2 та частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікували оцінюваний товар, не містили розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджували ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною у контракті (інвойсі, додатковій угоді).

Втім, відповідачем 25.04.2022 р. було видано правові акти індивідуальної дії: картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000316 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000198/2, за яким митну вартість товару визначено із застосуванням другорядного методу - резервного.

Позивач звернув увагу, що спірне рішення не відповідає вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України і Правилам заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. Спірне рішення не містить інформації з належним обґрунтуванням того, що подані документи є недостатніми для митного оформлення товару, чи такими, які породжують сумнів у достовірності наданої інформації. Відповідач не навів належного розрахунку скоригованої митної вартості товару, а також не обґрунтував як неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару, так і послідовного використання у спірному випадку другорядних методів, регламентованих статтями 59-64 згаданого Кодексу. Спірне рішенні про коригування митної вартості № UA500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 р. носить формальний характер та документи надані Позивачем для визначення митної вартості Відповідачем не брались до уваги та не вивчались, зокрема про це свідчить зазначення в ньому повністю тієї інформації, яка була зазначена в електронному повідомленні та те, що по товару № 3, інформація по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є такою самою (2,7049 дол США / кг), як заявлено позивачем (2,7049 дол США / кг нетто).

Крім того, позивач зазначив, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, а лише наведено посилання на митну декларацію, що є порушенням статті 55 МК України.

З урахуванням даних обставин, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення безпідставними, необґрунтованими та такими, що винесено протиправно, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 29.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

14.09.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500020/2022/007559 від 14.04.2022 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 та визначених форм контролю.

Враховуючи вищезазначене, декларанту поставлена вимога протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову відповідно до ст. 254 Митного кодексу України.

Листом від 15.04.2022 №б/н одержувачем надано пояснення щодо викладених розбіжностей, проте документального підтвердження складових митної вартості, щодо яких виникли сумніви, ні одержувачем, ні іншими уповноваженими особами не було. Відповідач зауважив, що додатково надана комерційна пропозиція від 01.11.2021 №б/н не має посилання на контракт як підставу виникнення правовідносин між відправником та одержувачем; в наданому рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг та від 23.02.2022 № 552 та платіжному дорученні від 20.04.2022 № 252 зазначено номер контейнера та договір, проте, відсутнє посилання на транспортний документ, відповідно до якого здійснюється переміщення товарів. Відтак, документально підтвердити точне значення транспортування як складової митної вартості одержувач не зміг. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №UA500020/2022/007559 від 14.04.2022 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідач зазначив, що у відношенні товарів було застосовано резервний метод.

Так, за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься y спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (EAIC), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, у максимально наближений до митного оформлення час, є більшим. У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/3022/000198/2 від 25.04.2022.

Відповідач вважає, що у рішенні про коригування митної вартості №UA500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000316 від 25.04.2022 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 02.11.2022 року призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.11.2022 року.

Судове засідання, призначене на 16.11.2022, було відкладено за клопотанням позивача на 30.11.2022 року.

У судовому засіданні 30.11.2022 року ухвалою судді, занесеною до протоколу судового засідання, було продовжено підготовче провадження на 30 днів, а судове засідання відкладено на 14.12.2022 року.

09.12.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що в наданому відповідачем відзиві на позовну заяву не спростовано доводів позову та вказано те саме, що й в електронному повідомленні №2035171 від 14.04.2022 р. та рішенні про коригування митної вартості товарів від 25.04.2022 року №UA500020/2022/000198/2.

Також позивач звернув увагу, що доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та може бути не безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Позивач відмітив, що загалом зазначене відповідачем щодо недостатності наданих документів не стосується даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та можуть підтвердити ціну товару, тому не зрозуміло чому відповідач бере їх до уваги.

Таким чином, позивач у відповіді на відзив підтримав свою позицію та просив задовольнити позов у повному обсязі.

19.12.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача, зазначаючи норми Митного кодексу, підкреслює, що Митним кодексом України не допускається ігнорування та не виконання форм контролю встановлених системою управління ризиками.

Крім того, посилаючись на постанови Верховного суду України, відповідач звертає увагу, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві

Інші доводи та заперечення сторін, викладені у відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив за своєю суттю є аналогічними тим, на які посилаються сторони у позові та відзиві на позовну заяву.

Відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив були залучені до матеріалів справи у судовому засіданні 14.12.2022 року.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті на 27.12.2022 року.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, з урахуванням заяви позивача від 27.12.2022 року про розгляд справи в порядку письмового провадження, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 27.12.2022 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Відповідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою 25.03.2019 р., РНОКПП НОМЕР_1 . Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (код КВЕД 46.49).

У ході здійснення господарської діяльності позивача між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та ANJI FLORID ARTWARE CO., LTD. Китай (Продавець) (далі Контракт) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №090419 від 09.04.2019 року, відповідно до предмету якого Продавець продає, а Покупець купує товари із матеріалів рослинного походження (бамбуку, деревини, ротангу, пальмового листя і т.п.). Виробником товару є Продавець. Сторони домовились про те, що Продавець, за заявкою Покупця, буде виробляти вироби з бамбуку, права на які належать Покупцю.

Згідно п. 1.4. Контракту №090419 перелік найменувань, кількість, ціна і загальна вартість товару кожної поставки вказуються в Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно п. 3.1 Контракту №090419 товар поставляється на умовах FOB порт Шанхай, Китай, згідно Інкотермс 2010. Умови окремих поставок можуть бути змінені за згодою обох сторін і повинні бути зазначені в Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

Загальна вартість контракту є 100 000 (сто тисяч) доларів США (п. 4.1 Контракту №090419). Умови оплати кожної поставки вказуються в Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього Контракту (п. 5.1 Контракту №090419).

01.11.2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Покупець) та ANJI FLORID ARTWARE CO., LTD. Китай (Продавець) уклали Додаткову угоду №6 до Контракту №090419 від 09.04.2019 р., згідно якої Продавець продає, а Покупець купує наступні товари, які виробляються згідно з заказом Покупця, під торговельною биркою «SAFARI UKRAINE»: бамбукові килимки (заготовки з необробленими краями в рулонах, виготовлені з бамбукових смужок, покритих лаком, розташованих на основі з текстильного матеріалу); бамбукові стовбури; бамбукові аксесуари (декоративні фасонні з`єднувальні планки); бамбукові планки (бамбукові стовбури, розпиляні на 3 частини).

У Додатковій угоді №6 від 01.11.2021 року до Контракту №090419 від 09.04.2019 р. вказано артикули, розмір, кількість, ціна за одиницю, а також сума по кожному найменуванню товару, про купівлю-продаж якого укладену цю додаткову угоду. Загальна сума товару за даною додатковою угодою склала 24 442,00 дол США.

Відповідно п.3 Додаткової угоди №6 до Контракту №090419 від 09.04.2019 р. умовами оплати визначено 100% передоплата до прибуття товару в порт призначення. Можлива оплата частинами.

Додатковою угодою №10/01 від 10.01.2022 року до Контракту №090419 від 09.04.2019 року загальна вартість контракту збільшено до 300 000 дол США.

На виконання умов Контракту №090419 від 09.04.2019 р. та Додаткової угоди №6 від 01.11.2021 року до нього ANJI FLORID ARTWARE CO., LTD. Китай (Продавець) здійснив поставку на адресу Покупця товару: бамбукові килимки (заготовки з необробленими краями в рулонах, виготовлені з бамбукових смужок, покритих лаком, розташованих на основі з текстильного матеріалу), бамбукові стовбури, бамбукові аксесуари (декоративні фасонні з`єднувальні планки).

З метою митного оформлення імпортованого товару 14.04.2022 року декларантом позивач до Одеської митниці подано митну декларацію № UA500020/2022/007559 на:

Товар 1 - Бамбукові килимки: заготовки у рулонах, з необробленими краями без обрамлення, вироблені з бамбукових смужок, покритих лаком, розташованих на основі з текстильного матеріалу. Використовуються у процесах виготовлення товарів для дому та інтер`єру. Вантаж постачається під торговою біркою "SAFARI UKRAINE". Торговельна марка: немає даних. Виробник: ANJI FLORID ARTWARE CO., LTD. Країна виробництва: Китай. Номер контейнеру: 1/ZCSU6706484/221/2;

Товар 2 - Матеріали рослинного походження, що використовуються у будівництві (бамбукові стовбури). Вантаж постачається під торговою біркою "SAFARI UKRAINE". Торговельна марка: немає даних. Виробник: ANJI FLORID ARTWARE CO., LTD. Країна виробництва: Китай. Номер контейнеру: 1/ZCSU6706484/221/2;

Товар 3 - Пилопродукція з деревини бамбука у вигляді профільованого погонажу - бамбукові аксесуари (декоративні фасонні з`єднувальні планки). Використовуються у процесах виготовлення товарів для дому та інтер`єру. Вантаж постачається під торговою біркою "SAFARI UKRAINE". Торговельна марка: немає даних. Виробник: ANJI FLORID ARTWARE CO., LTD. Країна виробництва: Китай. Номер контейнеру: 1/ZCSU6706484/221/2.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору - 24 442,00 дол США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:

- Пакувальний лист б/н від 23.12.2021 року (0271);

- Комерційний інвойс №21FL245 від 23.12.2021 року (0380);

- Коносамент №XM21121388 від 31.12.2021 року (код 0714);

- Навантажувальний документ №00025609 від 22.02.2022 року (0787);

- Декларація про походження товару №21FL245 від 23.12.2021 року (0862);

- Платіжний документ №16 від 12.01.2022 року (код 3001);

- Довідка про транспортно-експедиційні витрати №25452 від 23.02.2022 року (3007);

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 090419 від 09.04.2019 року (код 4104);

- Додаткова угода №10/1 від 10.01.2022 року (код 4103);

- Додаткова угода №6 від 01.11.2021 року (код 4103);

- Договір транспортного експедирування №07062019 від 07.06.2019 року (код 4301);

- Договір на надання послуг митного брокера № БР-158 від 07.06.2019 року (код 4207).

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митноп вартості товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в п.2 ч. 10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/невключення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) згідно п. 1 розд. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Враховуючи, що поставка товару здійснюється на умовах: FOB згідно з правилами Інкотермс 2010 р. до зазначених документів можуть належати:

-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Але Декларантом разом з митною декларацією вказані документи не надано;

3) в наданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 12.01.2022 № 21FL245 відсутні відмітки банку та уповноваженої особи, що може свідчить про підробку документів.

Про встановлені недоліки та розбіжності декларанта повідомлено електронним листом №2035171 від 14.04.2022 року.

Враховуючи вищезазначене, вiдповiдно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днiв надати (за наявності) такі додаткові документи: документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу для підтвердження митної вартості товару 14.04.2022 позивачем додатково надані наступні документи:

1) виписка з бухгалтерської документації №1 від 15.04.2022 р., надану відповідно до наказу Міністерства фінансів України №2 від 10.01.2007 р.;

2) митна декларація країни відправлення;

3) переклад митної декларацій країни відправлення на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України;

4) комерційна пропозиція, діючу з 1 листопада 2021 р. до 23 грудня 2021 р.;

5) платіжне доручення від 12.01.2022 № 21FL245 з банківською печаткою та підписом уповноваженої особи;

6) рахунок на оплату №552 від 23.02.2022 року (про оплату фрахту).

Разом із зазначеними документами позивачем було направлено відповідачу пояснення щодо кожної встановленої відповідачем розбіжності та невідповідності у документах поданих для митного оформлення, в яких, крім іншого, повідомлено, що всі наявні в нього документи подані до Митного органу, інших додаткових документів надаватись не буде.

25.04.2022 року Одеська митниця Держмитслужби прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000198/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме, на підставі аналізу цінової інформації, яка міститься в АСМО Інспектор відповідачем встановлено, що рівень митної вартості:

по товару № 1, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 2,3114 дол США / кг, ніж заявлено декларантом 1,2772 дол США / кг нетто (МД № UA100340/2022/ 510891 від 12.02.2022);

по товару № 2, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 1,3147 дол США / кг, ніж заявлено декларантом 1,3041 дол США / кг нетто (МД № UA100100/2022/ 022974 від 01.02.2022);

по товару № 3, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 2,7049 дол США / кг, ніж заявлено декларантом 2,7049 дол США / кг нетто (МД № UA500020/2021/ 013399 від 22.04.2021).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 25.04.2022 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000316.

Вважаючи протиправними та необґрунтованими вищевказані Рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Щодо твердження відповідача, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. в), п. 1 ч. 10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати понесені покупцем - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням.

Пунктом 2.1 Контракту №090419 від 09.04.2019 року визначено, що упаковка повинна гарантувати збереженість товару при транспортуванні.

За умовами п. 3.1. зазначеного Контракту Товар поставляється на умовах FOB порт Шанхай, Китай, згідно Інкотермс 2010. Умови окремих поставок можуть бути змінені за згодою обох Сторін і повинні бути зазначені в Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно Додаткової угоди №6 від 01.11.2021 року до Контракту №090419, на підставі якого здійснювалася поставка товару, митне оформлення якого є предметом розгляду даної справи, умови поставки змінені не були.

Судом встановлено, що поставка товару здійснювалась за інвойсом №21FL245 від 23.12.2021 року, в якому також умовами поставки визначено FOB Шанхай.

Умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Суд зазначає, що відповідно до правил «Інкотермс 2010» за умов FOB (FREE ON BOARD) продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки), Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Таким чином, зважаючи на той факт, що поставка товару заявленого до митного оформлення у митній декларації №UA500020/2022/007559 від 14.04.2022 року здійснювалася на умовах FOB (FREE ON BOARD) відповідно до правил «Інкотермс 2010», що покладають обов`язок пакування товару на продавця, суд приходить до висновку про необґрунтованість зауважень відповідача щодо ненадання позивачем документів на підтвердження витрат на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації № UA500020/2022/017690 від 06.10.2022 року, позивачем зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Разом з цим, умови FOB (FREE ON BOARD) відповідно до правил «Інкотермс 2010», включають до обов`язків покупця укладення договору перевезення товару від названого порту відвантаження за власний рахунок.

Судом встановлено, що позивачем для підтвердження витрат на транспортування при митному оформленні товару були надані:

договір транспортного експедирування від 07.06.2019 №07062019-1, віддповідно до якого транспортно-експедиторські послуги позивачу надає ТОВ Інтер Транс Лоджістікс;

довідку про транспортно-експедиторські витрати від 23.02.2022 року №25452, видану ТОВ Інтер Транс Лоджістікс, відповідно до якої витрати на транспортування товарів за коносаментом ZIMUSNH20552975 (ХМ21121388) в контейнері ZCSU6706484 за маршрутом SHENZHEN (Китай) - ОДЕСА (Україна) складають 289 877 грн.;

рахунок на оплату фрахту №552 від 23.02.2022 (додатково на вимогу відповідача), в якому вказані реквізити сторін договору транспортного експедирування ат проставлена печатка ТОВ Інтер Транс Лоджістікс. Згідно даного Рахунку на оплату сума оплати за фрахт становить 289 877 грн.

Суд вважає перелічені докази достатніми для підтвердження понесених позивачем витрат на транспортування, а також зазначає, що вони узгоджуються між собою за вказаними в них даними.

Суд зауважує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14 дійшов правового висновку, що, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність належного підтвердження розміру витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України.

Щодо тверджень відповідача у Рішенні про коригування митної вартості товарів від 25.04.2022 року №UA500020/2022/000198/2 про те, що в наданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 12.01.2022 № 21FL245 відсутні відмітки банку та уповноваженої особи, що може свідчить про підробку документів, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем у додатках до пояснень від 15.04.2022 року було надано копію платіжного документу, що містить вказані реквізити, проте, відповідач не надав оцінку наданим документам та не врахував їх при прийнятті оскаржуваних рішень, оскільки в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні будь-які зазначення щодо додатково наданих документів, зокрема, щодо платіжного документу від 12.01.2022 № 21FL245.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що спірне рішенні про коригування митної вартості № UA500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 р. носить формальний характер, а документи надані Позивачем для визначення митної вартості Відповідачем не брались до уваги та не вивчались, про що свідчить зазначення в ньому повністю тієї інформації, яка була зазначена в електронному повідомленні та те, що по товару № 3, інформація по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є такою самою (2,7049 дол США / кг), як заявлено позивачем (2,7049 дол США / кг нетто).

Суд звертає увагу, що відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості не було враховано пояснень позивача від 15.04.2022 року, а також документів, поданих разом з ними, адже в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які згадування щодо них.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ФОП ОСОБА_1 митної вартості товару судом не встановлено.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними, узгодженими між собою та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України. Суд зазначає, що копії митних декларацій, що були підставою для коригування митної вартості товарів за МД № UA500020/2022/007559 вiд 14.04.2022 року, до суду відповідачем не надано.

На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів UА500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 року та, відповідно, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2022 р. №UA500020/2022/000316, у зв`язку з чим вони належать до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 4962,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000198/2 від 25.04.2022 року.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000316 від 25.04.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук