Справа № 300/4734/22
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. справа № 300/4734/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання до вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання до вчинення певних дій.

Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії № 39 від 22.09.2022 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача з 25.11.1993 по 11.09.1997 в ТОВ "Альтернатива МП".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення учасників справи).

15.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві та просить відмовити про задоволення позову.

15.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 клопотання відповідача про залучення співвідповідача у справі № 300/4734/22 - задоволено. Залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області в якості співвідповідача у справі № 300/4734/22.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, відзив на позов, судом встановлено наступне.

15.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення йому пенсії за віком, так як 02.09.2022 позивачу виповнилось 60 років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області № 39 від 22.09.2022 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В даному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить 29 років, а стаж позивача за їхнім підрахунком становить 27 р. 11 м. 9 днів. При цьому до страхового стажу позивачу не зарахували період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 25.11.1993 р. по 11.03.1997 р., оскільки дата та наказ на прийняття містить виправлення.

Однак з таким формулюванням відмови позивач не згідний, так як в додаток до цього запису трудової книжки (як і інших записів) він також подав уточнюючу довідку ТОВ "Альтернатива МП" від 11.03.1997 р., якою підтверджено стаж роботи позивача в період з 25.11.1993р. по 11.03.1997 р. у товаристві.

Позивач вважаючи рішення про відмову протиправним і таким, що порушує його право на призначення пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003року №1058-IV, (далі-Закон №1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Пунктом 1) частини 1 статті 8 Закону №1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком, (пункт 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV).

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Система персоніфікованого обліку була запроваджена з 01 липня 2000 року, постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування".

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV, передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частинами 1-3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5);

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи;

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.6 розділу І цього Порядку).

Згідно із пунктами 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно із пунктом 1.9 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 23 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Аналіз змісту наведених правових норм Закону № 1058-IV, Закону № 1788-XII, Порядку № 637, Порядку № 22-1 дає суду підстави зробити висновок про те, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом № 1058-IV.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання особою заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.

Основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто до 01 липня 2000 року, є трудова книжка.

Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає та можливе лише у випадку відсутності трудової книжки а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальним питанням від 20.06.1974 року № 162, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, (далі Інструкція № 162).

Така Інструкція в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252 та змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року № 412, перестала застосовуватися на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, (далі Інструкція № 58).

Інструкціями № 162, та № 58 передбачено внесення у трудову книжку відомостей про працівника, а саме: прізвища ім`я, по батькові, дати народження, освіти, професії, спеціальності, а також відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Із пункту 2.4 Інструкції № 58, вбачається, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення-у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення.

Обов`язок по правильному та чіткому заповненню трудової книжки та ознайомлення із її змістом працюючої особи, повністю покладений на адміністрацію підприємства на якому працювала така особа.

У випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу та інших записів, виправлення проводиться адміністрацією того підприємства де було проведено внесення відповідного запису, а адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Із трудової книжки позивача вбачається, що на ст.8 трудової книжки позивача - запис під № 12 в графі 2 містить виправлення лише в даті прийняття на роботу. Внаслідок такого виправлення пенсійний орган не зарахував позивачу до трудового стажу період роботи з 25.11.1993 по 11.03.1997. Запис в трудовій книжці позивача під № 12 вказує про те, що 25.11.1993 позивач був прийнятий на роботу столяром 5 розряду з вахтово-експедиційним методом роботи в МП " Альтернатива МП" згідно наказу № 104-к від 25- 11-1993. На записі є штапм МП " Альтернатива МП". Наступний запис під № 13 підтверджує, що 11.03.1997 позивач був звільнений за ст.31 КЗпП рф (за власним бажанням) на підставі наказу Пр.06 від 11.03.97. Під записом міститься кругла печатка ТОВ "Альтернатива МП", яке стало правонаступником МП "Альтернатива МП" внаслідок зміни організаційно-правової форми підприємства.

Що стосується виправлень в наказі, то в трудовій книжці таких виправлень немає і в графі 4 зазначено Пр-№ 104-к від 25-11-1993, що підтверджується копією трудової книжки.

Із уточнюючої довідки ТОВ "Альтернатива МП" вбачається, що дата в графі 2 відповідає даті наказу про прийняття на роботу, яка зазначена в графі 4 трудової книжки запису № 12. Вказана довідка, видана позивачу 11.03.1997 в день його звільнення з роботи підтверджує, що він дійсно працював у ТОВ "Альтернатива МП" столяром 5 розряду з 25.11.1993 по 11.03.1997. Довідка містить штамп та круглу печатку ТОВ "Альтернатива МП".

Суд звертає увагу на те, що виправлення у записі про рік видання наказу про прийняття позивача на роботу не ставить під сумнів виконання позивачем роботи за вказаний період трудової діяльності та відповідно набуття страхового стажу, оскільки дата, місяць, рік наказу про прийняття на роботу після виправлення року наказу повністю відповідає даті, місяцю та року внесення запису у трудову книжку.

Пенсійний орган при прийнятті рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком не вказав у чому полягає неправильність чи неточність запису про період роботи внаслідок внесення виправлення у рік прийняття наказу.

Запис про звільнення позивача за № 13 від 11.03.1997 року не містить будь-яких виправлень, неправильного або неточного запису та завірений печаткою установи.

Суд зазначає, що чинним законодавством України, що регулює питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із певними недоліками у вчиненні записів щодо відомостей про роботу, зокрема про періоди роботи працівника які надають йому право на призначення пенсії за віком.

Відповідач при обрахуванні страхового стажу не мав можливості вчинити всі належні дії щодо підтвердження або не підтвердження страхового стажу позивача згідно записів у трудовій книжці, які передбачені Порядком № 637, разом з тим суд вважає, що право особи на одержання пенсії не встановлено на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства.

Отже, суд вважає, що за встановлених обставин, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки, а саме те, що до страхового стажу позивача не зараховано такі періоди роботи.

Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у свою чергу неналежний порядок ведення трудових книжок з вини адміністрації установ не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, суд робить висновок про те, що записами у трудовій книжці позивача підтверджується страховий стаж за період його трудової діяльності з 25.11.1993 по 11.03.1997 у ТОВ "Альтернатива МП".

В зв`язку із тим, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується трудовий стаж за вказані періоди роботи позивача, суд вважає, що необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за № 39 від 22.09.2022 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 25.11.1993 по 11.03.1997 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 25.11.1993 по 11.03.1997 в ТОВ "Альтернатива МП" та призначити з 03.09.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з виплатою невиплачених сум пенсії.

Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, повністю доведений дослідженими належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 992,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за № 39 від 22.09.2022 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 25.11.1993 по 11.03.1997 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 25.11.1993 по 11.03.1997 в ТОВ "Альтернатива МП" та призначити з 03.09.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з виплатою невиплачених сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Вінницькій області сплачений судовий збір в розмірі 496 грн. 20 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 496 грн. 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПІІ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Головне управління пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області (Код , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Шумей М.В.