Справа № 260/5610/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 рокум. Ужгород№ 260/5610/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сідак Павла Петровича, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), яким просить:

1) Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за періоди з січня 2008 року по грудень 2010 року, із червня по грудень 2011 року, із січня по грудень 2012 року в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру;

2) Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб за періоди з січня 2008 року по грудень 2010 року та із червня по грудень 2011 року за класну кваліфікацію другу 5 відсотків посадового окладу; із січня по грудень 2012 року за класну кваліфікацію першу 8 відсотків посадового окладу, з урахуванням виплачених сум;

3) Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та квітні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889;

4) Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та квітня 2017 року, із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій;

5) Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби;

6) Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.01.2008 року у розмірі 1,5 посадового окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

7) Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.12.2013 року у розмірі 2,0 посадового окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

8) Зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату зазначених коштів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44.

Ухвалою судді від 02.01.2023 року позовна заява була залишена без руху у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст. 161 КАС України, в частині не подання заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, та позивачеві встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

На виконання ухвали суду від 02.01.2023 року представником позивача 05.01.2023 року надано заяву про усунення недоліків.

В обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що строки позивачем на звернення до суду не пропущено, оскільки в цій справі мають застосовуватися положення КЗпП України, які діяли на момент порушення прав позивача, оскільки порушення його прав щодо оплати праці відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 року змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача.

Дослідивши подану представником позивача заяву, суд констатує наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (у редакції чинній на час звернення).

Відповідно до ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 3 ст. 122 КАС України (у редакції чинній на час звернення з позовом) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору є невиплати грошового забезпечення, отже в цьому випадку має бути застосований тримісячний строк звернення до суду, що передбачений ст.233 КЗпП України.

Згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У позовній заяві позивач посилається на те, що під час проходження служби відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому, зокрема, надбавку за кваліфікацію у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб за періоди з січня 2008 року по грудень 2010 року та із червня по грудень 2011 року за класну кваліфікацію другу 5 відсотків посадового окладу; із січня по грудень 2012 року за класну кваліфікацію першу 8 відсотків посадового окладу; допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та квітня 2017 року, із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій; винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.01.2008 року у розмірі 1,5 посадового окладу за військовим званням; винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.12.2013 року у розмірі 2,0 посадового окладу за військовим званням.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із стягненням належної заробітної плати.

Відповідно до ст.233 КЗпП України (у редакції чинній на час звернення з позовом) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Таким чином, позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 800/30/17).

Таким чином, позивач повинен був дізнатися про недоплату належних йому сум грошового забезпечення коли отримував суми заробітної плати.

Проте, враховуючи, що спірні правовідносини виникли у період, коли строк звернення до суду з таким позовом був необмежений (ст.233 КЗпП України) та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі, суд зазначає, що початок відліку місячного строку звернення з цим позовом пов`язується із моментом набрання чинності змін до КЗпП України (19.07.2022 року).

Таким чином, суд не поширює нову редакцію ст.233 КЗпП щодо застосування строку звернення до суду на правовідносини, що виникли до набрання нею чинності.

Разом з тим, суд відповідно до ч.3 ст.3 КАС України застосовує чинний закон на час подання цього позову.

В обґрунтування поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначив, що в цій справі мають застосовуватися положення КЗпП України, які діяли на момент порушення прав позивача, оскільки порушення його прав щодо оплати праці відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 року змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача.

Як вже було зазначено судом, спірні правовідносини виникли у період, коли строк звернення до суду з таким позовом був необмежений (ст.233 КЗпП України) та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі, суд зазначає, що початок відліку строку звернення з цим позовом пов`язується із моментом набрання чинності змін до КЗпП України (19.07.2022 року).

Отже, суд не може застосовувати положенням норм законодавства, які втратили чинність, на момент звернення позивача із цим позовом.

Суд зазначає, що дія ст. 233 КЗпП України поширює свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Тобто, позивач дійшов помилкового висновку, що строк звернення до суду регламентується положеннями КЗпП України, які діяли на момент порушення його прав, а не на момент звернення з цим позовом.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду та не обґрунтував неможливість вчасного звернення з цим позовом та не надав до суду доказів на підтвердження цих обставин.

Також не надано жодних інших доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку.

Враховуючи зазначене, позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, в частині першій якої зазначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку звернення до суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суд вважає неповажними заявлені причини пропуску строку звернення до суду та повертає позовну заяву.

Водночас, повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 123, п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) - повернути позивачеві.
2. Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, що її подала.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду у встановлений ст. 295 КАС України п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. .

Суддя С.І. Рейті