Справа № 140/7753/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7753/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» (далі ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль») звернулось із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування розпорядження №118-р від 22.11.2022 про анулювання ліцензії №00010 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Георгія Гонгадзе, 5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням ГУ ДПС у Волинській області від 22.11.2022 №118-р позивачу ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» анульовано ліцензію на право оптової торгівлі пальним реєстраційний номер 00010, за адресою місця торгівлі: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Георгія Гонгадзе, 5.

Позивач ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» не погоджується із вказаним розпорядженням від 22.11.2022 №118-р, вважає, що воно винесене всупереч нормам чинного законодавства України та є протиправним, оскільки у відповідача були відсутні підстави для анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним у зв`язку із поданням заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, тому спірне розпорядження підлягає скасуванню.

Крім того, позивач вказує, що анулюванню ліцензій обов`язково повинна передувати перевірка ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль». Проте, будь-якої перевірки, яка зафіксована належними доказами, стосовно позивача не проводилося, представники підприємства стосовно надання відповідних пояснень чи заперечень не залучалися та не запрошувалися, жодні акти перевірки по встановленим фактам не складалися та не підписувалися. В той же час, у спірному розпорядженні не вказано та не конкретизовано, які саме недостовірні дані надано підприємством та в яких документах вони містяться, що позбавляє можливості встановити, з яких висновків виходив відповідач, приймаючи спірне розпорядження, та підтвердити чи спростувати виявлене перевіркою порушення.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 22.11.2022 №118-р.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Вказав, що в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин, зокрема і у сфері виробництва та обігу пального.

Норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Представник відповідача вважає, що контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Крім того, зазначив, що Головним управлінням ДПС у Волинській області 11.11.2022 на підставі наказу №2042-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «ПТФ «Укр-Петроль» та направлень на перевірку №3360, 3361 від 14.11.2322, з 14.11.2022 проведена фактична перевірка місця оптової торгівлі пальним, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, б/д. 5, де здійснює господарську діяльність суб`єкт господарювання ТзОВ «ПТФ «Укр- Петроль» ().

ТзОВ «ПТФ «Укр-Петроль» разом із заявою на отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 27.01.2020 вх.№3591/6 було подано завірені копії документів, згідно яких встановлено, що об`єктом у місці оптової торгівлі пальним необхідним для оптової торгівлі є прирейковий склад паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5. ТзОВ «ПТФ «Укр-Петроль» використовує даний об`єкт у господарській діяльності на підставі договору оренди від 01.11.2019 №85. Орендодавцем виступає ПП «Універсам» в особі ОСОБА_1 .

Згідно вищевказаного договору оренди та наданого акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта встановлено, що ПП «Універсам» є власником прирейкового складу паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5.

Проте, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5, розміщено лише один об`єкт, який належить ПП «Універсам», , а саме: частина механічної майстерні /літер Ф-1/, загальною площею 191,6 кв.м.

Вищевикладені факти свідчать про подання ТзОВ «ПТФ «Укр-Петроль» недостовірних даних у документах, доданих разом із заявою на отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.

Таким чином, в порушення вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/9-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» встановлення факт подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою є підставою для анулювання ліцензії шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження.

У зв`язку з вище зазначеним, Головним управлінням ДПС у Волинській області 22.11.2022 прийнято розпорядження про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» за адресою місця торгівлі: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Георгія Гонгадзе, 5, видано ліцензію реєстраційний номер 00010, терміном дії з 05.02.2020 до 05.02.2025 (а.с.13).

22.11.2022 ГУ ДПС у Волинській області прийняло розпорядження №118-р «Про анулювання ліцензії», яким відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР, зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області анулювати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» (ідентифікаційний код 41579579, місцезнаходження: 44761, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Микуличі, вул. Мілашенкова, буд. 35, місце провадження діяльності: Україна, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Г. Гонгадзе, буд. 5), у зв`язку з встановленням факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії (а.с.59).

Вважаючи спірне розпорядження протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

За приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР також передбачено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі: заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії; рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів); рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях; отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Згідно із частиною першою статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Підпунктом 1 пункту 3 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 (далі - Положення №227), передбачено, що основними завданнями ДПС є: реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 27 пункту 4 Положення №227 ДПС відповідно до покладених на неї завдань: здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Згідно із пунктом 7 Положення № 227 ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Отже, відповідач є органом, який видає та анулює ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, та згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР здійснює контроль за дотриманням норм цього Закону.

При цьому, ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження, зокрема, на таких підставах: отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

З урахуванням наведеного статті 15, 16 Закону № 481/95-ВР визначають повноваження контролюючого органу щодо видачі ліцензії (в т. ч. на право оптової торгівлі пальним) та її анулювання, підстави для анулювання. Проте, вказаний Закон №481/95-ВР не регулює процедуру прийняття розпорядження про анулювання ліцензії.

Законом, який регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, є Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII (далі - Закон №222-VIII). Проте, згідно із пунктом 3 частини другої статті 2 Закону № 222-VIII дія цього Закону не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Тобто, Закон №222-VIII на спірні правовідносини у цій справі не поширюється. Водночас, суд звертає увагу на підхід законодавця щодо регулювання у цьому Законі процесу прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії у разі виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії, зокрема, за приписами статті 16 Закону №222-VIII таке рішення приймається на підставі відповідного акту про виявлення недостовірності за результатами перевірки.

На підставі п. 80.1 ст. 81 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У даному випадку фактична перевірка позивача призначена відповідачем на підставі підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, якими передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80).

За змістом п. 81.1 ст. 80 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За змістом абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

Отже, обов`язковими умовами здійснення фактичної перевірки платника податків є наявність підстав для її проведення, визначених у статті 80 Податкового кодексу України, а також вручення платнику податків чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення фактичної перевірки.

Разом з тим, наказ про проведення фактичної перевірки позивача не містить жодних посилань на отримання податковим органом будь-якої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, або інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

У спірних правовідносинах відповідач, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки, не зазначив у ньому підстави для проведення такої перевірки.

Оскільки Закон №481/95-ВР визначає лише повноваження контролюючого органу щодо анулювання ліцензій та підстави для їх анулювання, але не регулює процедуру прийняття розпорядження про анулювання ліцензії (зокрема, у тій частині, що стосується встановлення фактів порушення законодавства при отриманні ліцензії, надання можливості платнику податку подати пояснення та документи на їх спростування), тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню вказані вище положення ПК України, які регулюють правовідносини щодо здійснення контролюючими органами податкового контролю за дотриманням законодавства з питань ліцензування. Крім того, такого висновку суд дійшов також тому, що фінансові санкції у вигляді штрафів до суб`єктів господарювання відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР контролюючі органи застосовують виключно за результатами проведення податкових перевірок.

Відтак, доводи позивача про те, що анулюванню ліцензії обов`язково повинна була передувати податкова перевірка є обґрунтованими.

Як встановлено судом, відповідно до наказу від 11.11.2022 №2042-11 та направлень на перевірку №3360, №3361 від 14.11.2022 ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» (а.с.72-73).

Проте, у позовній заяві позивач стверджує, що будь-яка перевірка щодо нього податковим органом не проводилася, а представники підприємства стосовно надання відповідних пояснень чи заперечень не залучалися та не запрошувалися, жодні акти перевірки по встановленим фактам не складалися та не підписувалися, тому оскаржуване розпорядження не можна визнати правомірним.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази щодо вручення (направлення) платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки направлення та копії наказу про проведення фактичної перевірки ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль».

Відтак, відповідачем з порушенням вимог п. 81.1 ст. 80 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль».

Крім того, за змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР однією з підстав для прийняття розпорядження про анулювання ліцензії є встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Тобто, недостовірні дані у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, повинен подати саме заявник (зокрема, шляхом заповнення недостовірних даних у заяві щодо отримання ліцензії), який не може нести відповідальності за можливі помилки, допущені органами державної влади при оформленні документів.

Відповідач вказує, що позивач разом із заявою щодо ліцензії на право оптової торгівлі пальним подав завірені копії документів, згідно яких встановлено що об`єктом у місці оптової торгівлі пальним необхідним для оптової торгівлі є прирейковий склад паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5. ТзОВ «ПТФ «Укр-Петроль» використовує даний об`єкт у господарській діяльності на підставі договору оренди від 01.11.2019 №85. Орендодавцем виступає ПП «Універсам» в особі ОСОБА_1 .

Згідно вищевказаного договору оренди та наданого акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта встановлено, що ПП «Універсам» є власником прирейкового складу паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5.

Однак, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5, розміщено один об`єкт, який належить ПП «Універсам», , а саме: частина механічної майстерні /літер Ф-1/, загальною площею 191,6 кв.м.

Тобто, факт наявності розбіжностей щодо відомостей, наданих позивачем при поданні заяви щодо отримання ліцензії, не свідчить про подання позивачем недостовірних даних, позаяк він не несе відповідальності за можливе неналежне оформлення органами державної влади дозвільних документів.

За приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР однією з підстав для прийняття розпорядження про анулювання ліцензії є також отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд вважає, що отримана від уповноважених органів інформація (а саме щодо документів, які подані разом із заявою на отримання ліцензії), є податковою інформацією, що передбачає надсилання платнику податків письмового запиту, та у випадку ненадання пояснень платником - можливість призначення документальної позапланової перевірки відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Проте, відповідач письмового запиту позивачу за наслідками отримання від уповноважених органів податкової інформації не надсилав.

Суд звертає увагу, що в тексті оскаржуваного розпорядження від 22.11.2022 №118-р відсутні дані про те, які саме документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, містять недостовірні дані.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження від 22.11.2022 №118-р «Про анулювання ліцензії» прийняте з порушенням встановленого порядку, з порушенням права позивача на участь у процесі прийняття цього рішення. Крім того, відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив наявність правових та фактичних підстав для прийняття вказаного розпорядження щодо анулювання позивачу ліцензії на право оптової торгівлі пальним.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено судом аналізуючи відповідні доводи учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області №118-р від 22 листопада 2022 року про анулювання ліцензії №00010 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Георгія Гонгадзе, 5.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» (44761, Волинська область, Володимирський район, село Микуличі, вулиця Мілашенкова, будинок 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук