Справа № 420/15267/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 05 липня 2022 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 27.10.2022 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач працював в органах прокуратури та маючи вислугу років - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, 22.09.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з наданням необхідних документів, однак за результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Черкаській області дійшов хибного висновку про те, що на дату звернення (22.09.2022) його вислуга років становить лише 24 роки 11 місяців 22 дні, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 22 роки 6 місяців 24 дні, у зв`язку з чим прийняв рішення від 29.09.2022 № 47, яке є незаконним. Проте, вказує позивач, з огляду на те, що за розрахунком ГУ ПФУ в Черкаській області для необхідної вислуги років (станом на 22.09.2022 - день подачі заяви) йому не вистачило лише 8 днів, позивачем було вирішено не оскаржувати його в судовому порядку, а звернутися до органів Пенсійного Фонду України повторно (після спливу вказаних 8 днів, тобто після 30.09.2022 року). Зазначає, що продовжуючи працювати в органах прокуратури, маючи вислугу років 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, позивач повторно 06.10.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з наданням необхідних документів, однак за результатами розгляду заяви відповідач 1 дійшов хибного висновку про те, що на дату звернення (06.10.2022) вислуга років становить лише 22 роки 7 місяців 8 днів. у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 2 місяці 9 днів, у зв`язку з чим прийняв незаконне рішення від 14.10.2022 № 47 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років через нібито відсутність на день звернення вислуги років, передбаченої ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». При цьому, вказує позивач, у вказаному рішенні відповідач 1 зазначив, що зарахував, нібито, всі періоди відповідно до поданих документів. Зазначає, що через незаконність рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 14.10.2022 № 47 та непослідовну позицію органів Пенсійного фонду України щодо визначення вислуги років позивача для призначення пенсії, з метою захисту своїх соціальних прав та оскарження цього рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

09.11.2022 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за вх №ЕС/5263/22 надійшов відзив на позов, в якому представник зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не визнає в повному обсязі позовні вимоги викладені в позовній заяві і вважає, що даний позов є безпідставним та не підлягає задоволенню. Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було розглянуто заяву позивача та долучені до заяви документи та 14.10.2022 за № 47 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII, через відсутність на день звернення вислуги років, передбаченої частиною 6 названої статті, яка має становити не менше 25 років. Зазначає, що згідно документів поданих для призначення пенсії вбачається, що позивач у період з 01.09.1997 по 27.06.2002 рік навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого. Вказує, що враховуючи те, що позивач навчавсь у вищому юридичному навчальному закладі, то йому було зараховано до стажу половину строку навчання у такому закладі та з аналізу наведеного вище вбачається, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області були відсутні підстави щодо зарахування до військової служби навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого.

Враховуючи викладене, представник відповідача росить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.11.2022 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за вх №ЕП/33390/22 надійшов відзив на позов, в якому представник зазначає, що вимоги, викладені в позовній заяві, вважаємо не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що 06.10.2022 позивач вдруге звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, який був уповноважений розглянути подану позивачем заяву. Зазначає, що під час розгляду поданих до заяви документів було встановлено, що вік позивача 42 роки, вислуга років становить 22 роки 7 місяців 8 днів (зараховано по 06.10.2022), у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 2 місяці 9 днів. Вказує, що після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.10.2022 № 7 на підставі відсутності у позивача на день звернення вислуги років, передбаченої ч.6 ст. 86 Закону № 1697. Зазначає, що оскільки, стаж позивача за вислугу років не відповідає стажу зазначеному в п. 1 ст. 86 Закону України Про прокуратуру, тому, відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи викладене, представник відповідача росить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем 28.11.2022 до суду за вх №36439/22 подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про збільшення позовних вимог, в якій позовні вимоги викладає в наступній редакції:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.10.2022 № 47 про відмову у призначенні з 06.10.2022 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.10.2022 № 47 про відмову у призначенні з 17.10.2022 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії (відповідно до довідок Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 05.10.2022 року № 21/75), починаючи з 06.10.2022 року.

Ухвалою суду від 28.11.2022 визначено розгляд справи №420/15267/22 проводити за правилами загального позовного провадження та прийнято до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх. №36439/22).

14.12.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/15267/22 до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 27.12.2022 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

При цьому, до суду 20.12.2022 представником відповідача за вх №ЕП/37622/22 подано клопотання, та 27.12.2022 позивачем за вх №39494/22 подано заяву, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності у порядку письмового провадження.

Таким чином, оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у зв`язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, позивач 07.09.2022 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву №7294 про призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с.88), за результатами розгляду якої з урахуванням принципу екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 15.09.2022 №47 (а.с.91) про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. Вказаним рішенням обчислено вислугу років відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» 20 років 1 місяць 10 днів, на посадах прокурорів - 20 років 1 місяць 10 днів.

22.09.2022 позивачем повторно до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подано заяву №7872 про призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с.102), за результатами розгляду якої з урахуванням принципу екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення №47 (а.с.105) про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. Вказаним рішенням обчислено вислугу років відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» 24 роки 11 місяців 22 дні, на посадах прокурорів - 22 роки 6 місяців 24 дні.

06.10.2022 позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву №8402 про призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с.123), до якої зокрема додано такі документи:

- рішення суду по справі №420/7932/21;

- диплом про навчання;

- довідка про заробітну плату;

- довідку про прийняття на роботу;

- довідку про прийняття на роботу №07-2629ВИХ-22 від 01.09.2022;

- документ про стаж №07-2628ВИХ-22;

- витяг з послужного списку;

- посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 ;

- трудову книжку НОМЕР_3 .

За результатами розгляду даної заяви позивача №8402 Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №47 (а.с.126-127) про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, яке обґрунтовано тим, що згідно з поданими документами, на дату звернення (06.10.2022) вислуга років заявника становить 22 роки 7 місяців 8 днів (зараховано по 06.10.2022), у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 2 місяці 9 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи відповідно до поданих документів.

17.10.2022 позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву про призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с.130), за результатами розгляду якої Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №47 (а.с.138-139) про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, яке обґрунтовано тим, що згідно з поданими документами вислуга років заявника становить 22 роки 7 місяців 19 днів (зараховано по 17.10.2022), у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 2 місяці 20 днів. Загальний страховий стаж становить 14 років 11 місяців 1 день. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи відповідно до поданих документів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. До досягнення віку, встановленого цією частиною, право на пенсію за віком мають чоловіки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року;

56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Так, суд зазначає, що з оскаржуваних рішень вбачається, що у позивача є достатньо стажу роботи на прокурорських посадах для призначення йому пенсії згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а саме більше 20 років, в той час як з 1 жовтня 2020 року необхідно мати стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

При цьому, з оскаржуваних рішень не вбачається, який саме період не враховано позивачу у загальну вислугу років для призначення йому пенсії згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області у своєму відзиві зазначено, що позивач у період з 01.09.1997 по 27.06.2002 рік навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого та що йому було зараховано до стажу половину строку навчання у такому закладі.

Щодо таких доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суд зазначає, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №420/7932/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до вислуги років на військовій службі навчання, зобов`язання вчинити дії.

Так, судом у вказаній справі №420/7932/21 23.09.2021 прийнято рішення, яке набрало законної сили 02.11.2021, яким: позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі періоду навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внесенні відповідних змін до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 ; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внести відповідні зміни до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 , шляхом включення до Розділу 9 «Проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України» послужного списку запису наступного змісту: «з 01.09.1997 року по 31.07.2001 року проходження військової служби на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого».

При цьому судом у вказаному вище рішенні зазначено, що: «Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що позивач в період з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року навчався у військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, має право на зарахування спірного періоду до строку безперервної військової служби відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»».

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, як вбачається з витягу з послужного списку ОСОБА_1 (а.с.18-20), позивачу відповідно до вказаного судового рішення у справі №420/7932/21 було зараховано до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року.

Також з витягу з послужного списку вбачається, що у період з 01.08.2001 по 27.06.2002 позивач проходив військову службу у військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого на посаді «курсант» та такий період зараховано позивачу до вислуги років.

При цьому, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивачем надавались до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області як витяг з послужного списку ОСОБА_1 , так і копія рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 по справі №420/7932/21.

Відтак, на підставі викладеного вбачається, що відповідно до абз.7 ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», позивач має право на врахування усього періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та з 01 серпня 2001 року по 27 червня 2002 року саме як періоду проходження ним військової служби.

Водночас, жодного обґрунтування неврахування усього періоду проходження позивачем військової служби під час навчання ОСОБА_1 за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та військової служби позивача на посаді курсанта у цьому ж закладі та з 01 серпня 2001 року по 27 червня 2002 року, а саме 5 років 8 місяців та 24 днів, у оскаржуваних рішеннях не зазначено.

Враховуючи те, що стаж служби позивача на прокурорських посадах з 29.07.2022 по 06.10.2022 та 17.10.2022 становить 20 років 2 місяці 9 днів та 20 років 2 місяці 20 днів відповідно, приймаючи до уваги висновки суду про необхідність врахування до загальної вислуги років позивача періоду його навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та з 01 серпня 2001 року по 27 червня 2002 року саме як періоду проходження ним військової служби, відтак загальна вислуга років ОСОБА_1 становить більше 25 років.

На підставі викладеного суд вважає задовольнити вимоги позивача з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України шляхом:

- визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.10.2022 № 47 та від 21.10.2022 № 47 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 06.10.2022.

При цьому, щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії (відповідно до довідок Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 05.10.2022 року № 21/75), суд зазначає.

Ключовим правовим питанням у даній справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно питання щодо відсоткового розміру такої пенсії позивача та складових грошового забезпечення, з яких вона обчислюється, є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення пенсії.

Суд зауважує, що спору щодо відсоткового розміру такої пенсії позивача та складових грошового забезпечення, з яких вона обчислюється на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.10.2022 № 47 та від 21.10.2022 № 47 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 06.10.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028, ).

Суддя О.А. Вовченко