Справа № 620/3242/19
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/3242/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Косової О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454к про звільнення ОСОБА_1 , з посади першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

2. Поновити ОСОБА_1 , на посаді першого заступника прокурора Чернігівської області або на рівнозначній посаді в Чернігівській обласній прокуратурі з 23.10.2019.

3. Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2019 по день винесення судом рішення у цій справі.

4. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Чернігівської області або на рівнозначній посаді в Чернігівській обласній прокуратурі з 23.10.2019 та в частині стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454к про звільнення ОСОБА_1 , з посади першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» є протиправним оскільки порушує його права та соціальні гарантії.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У період з 1991 року позивач працював на різних посадах в органах прокуратури, у тому числі з вересня 2015 на посаді першого заступника прокурора Чернігівської області.

Наказом Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454-к позивача звільнено з посади першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22.10.2019.

Не погодившись із звільненням зі служби, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У зв`язку із звільненням з посади прокурора Чернігівської області, наказом Генерального прокурора на позивача, з 13.09.2019, було покладено обов`язки виконувача обов`язків прокурора Чернігівської області.

Наказом прокурора Чернігівської області Комашка В.В. від 28.09.2019 № 553-к позивачу, згідно із затвердженим графіком відпусток, було надано частину щорічної оплачуваної відпустки та додаткову відпустку як учаснику бойових дій на Сході України, всього строком на 29 календарних днів з 28.09.219 по 27.10.2019.

У зв`язку з тим, що позивач планував провести відпустку разом із сім`єю в Турецькуій Республіці, він заздалегідь придбав путівку та квитки на авіарейс.

23.09.2019, на адресу Генерального прокурора позивач направив заяву про надання можливості використати відпустку та запропонував покласти виконання обов`язків прокурора області на іншого заступника прокурора області.

Наказом Генерального прокурора від 24.09.2019 № 158к виконання обов`язків прокурора Чернігівської області покладено на заступника прокурора області Івашка С.В.

Також позивач отримав погодження на вибуття, на період відпустки, за межі території України.

Перебуваючи у відпустці, позивач, разом із членами своє сім`ї, відбув на відпочинок у Турецьку Республіку, де мав знаходитися до 15.10.2019, а у зв`язку з десятигодинною затримкою рейсу, фактично прибув в Україну в аеропорт «Бориспіль» близько 5 год ранку 16.10.2019.

04 жовтня 2019 року на офіційному сайті ГПУ з`явилося повідомлення, що Генеральний прокурор затвердив Положення про порядок проходження прокурорами атестації на виконання Закону України № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 (далі - Закон № 113-ІХ).

Згідно з документом, прокурори Генеральної, регіональних та місцевих прокуратур, а також підрозділів військової прокуратури могли до 15 жовтня поточного року включно подати заяву про намір пройти атестацію і переведення на роботу до Офісу Генерального прокурора, обласної або окружної прокуратури.

Цього ж дня на сайті ГПУ з`явилося оголошення про порядок подання прокурорами заяв для проходження атестації, у якому повідомлялося, що прийом письмових заяв Генеральному прокурору від прокурорів про переведення до прокуратур відповідного рівня та про намір пройти атестацію розпочинається з 04.10.2019 та закінчуватиметься 15.10.2019. Прокурори регіональних прокуратур подають заяви через кадрові підрозділи відповідних прокуратур.

Прибувши 16.10.2019 в Україну позивач зателефонував начальнику відділу роботи з кадрами прокуратури області ОСОБА_2 та, у розмові з ним дізнався, що всі заяви на участь у атестації працівників прокуратури області вже передані в ГПУ і можливість звернутися із відповідною заявою через кадровий підрозділ прокуратури області для мене вже втрачена.

Після цього, у зв`язку із закінченням строку прийняття заяв, який був обмеженим, ураховуючи фізичну неможливість подачі відповідної заяви у цей строк, позивач вживав заходи для з`ясування можливості допуску його до участі у атестації у працівників кадрових підрозділів прокуратури області та ГПУ, проте ніхто йому не зміг пояснити подальший порядок дій, ураховуючи, що Положенням про порядок проходження прокурорами атестації та Законом № 113-ІХ взагалі не було передбачено будь-яких форс-мажорних обставин, які могли перешкодити реалізації діючим працівникам прокуратури можливості звернутися із заявою.

Вказане характеризує якість вищезазначених нормативно-правових актів, що у світлі практики Європейського суду з прав людини, зокрема щодо критеріїв чіткості, передбачуваності та доступності правових процедур (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року «Салов проти України»).

Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04 квітня 2011 року «Верховенство права» вказала, що елементом верховенства права та істотно важливою для питання довіри до інститутів влади є правова визначеність. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону легко доступним, закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Як вказав Європейський Суд у рішенні по справі «Ольссон проти Швеції», норма національного закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки. Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін).

Статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 встановлено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Як встановлено судом Положення про порядок проходження прокурорами атестації, було затверджено Генеральним прокурором у період перебування позивача за межами кордонів України.

Це положення є внутрішньорозпорядчим документом.

Від так його публікація у засобах масової інформації, а також на сайті ГП України не може вважатись належним способом сповіщення співробітників прокуратури про його наявність.

Доказів того, що позивач був поінформований про прийняття такого порядку суду не представлено.

Також судом встановлено, що визначений вказаним порядком період подання заяви про намір пройти атестацію і переведення на роботу до Офісу Генерального прокурора, обласної або окружної прокуратури, повністю припадав на період перебування позивача за межами кордону України.

Від так позивач, за незалежних від нього причин та за відсутності належного правового регулювання окремих питань проходження атестації, був позбавлений права на проходження атестації, а від так і конституційного права на працю.

За таких підстав суд вважає доведеним, що наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454к про звільнення ОСОБА_1 , з посади першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких підстав ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді першого заступника прокурора Чернігівської області з 23.10.2019 та стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2019 по день винесення судом рішення у сумі 1 807 922 грн. 10 коп., з розрахунку 807 робочих днів * 2240.3 грн. середньоденної заробітної плати.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на рівнозначній посаді в Чернігівській обласній прокуратурі, суд зазначає наступне.

Чернігівська обласна прокуратура є структурним підрозділом Офісу Генерального прокурора.

Позивач не проходив атестації передбаченої Положенням про порядок проходження прокурорами атестації.

Від так і підстави для його поновлення на посаді в Чернігівській обласній прокуратурі, рівнозначній посаді першого заступника прокурора Чернігівської області є відсутніми.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ,01011), Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів,14000) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454к про звільнення ОСОБА_1 , з посади першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Поновити ОСОБА_1 , на посаді першого заступника прокурора Чернігівської області з 23.10.2019.

Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2019 по день винесення судом рішення у сумі 1 807 922 грн. 10 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді першого заступника прокурора Чернігівської області з 23.10.2019 та в частині стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць у розмірі 47 046 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 11 січня 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот