Справа № 460/21004/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2023 року м. Рівне №460/21004/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2), у якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 18.05.2022 № 82, яким позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.02.2022;

2) зобов`язати відповідача-2 призначити та виплатити позивачу пільгову пенсію за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.02.2022, зарахувавши до загального страхового та пільгового стажу періоди роботи водієм міського пасажирського транспорту з 21.03.2001 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006;

3) визнати протиправною відмову відповідача-2 у зарахуванні заробітної плати позивача при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідки від 15.11.2004 № 216;

4) зобов`язати відповідача-2 обчислювати починаючи з 14.02.2022 пільгову пенсію за віком позивачу з урахуванням заробітної плати на підставі від 15.11.2004 № 216.

Стислий виклад позицій сторін.

За змістом позовної заяви, вимоги позивача ґрунтуються на тому, що після досягнення пенсійного віку він звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії на підставі пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності подана ОСОБА_1 заява була скерована для розгляду до відповідача-1. Відповідач-1 за наслідком розгляду поданих позивачем документів прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, мотивуючи таке рішення відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу. Так, відповідач-1 не зарахував до загального страхового та, відповідно, пільгового стажу позивача періоди роботи останнього з 21.03.2001 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006, оскільки по частині названих періодів роботи відсутня інформація щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, а по решті наявна розбіжність між датами періодів роботи та датами наказів вказаних у довідці та трудовій книжці. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача-1 та вважає його протиправним, позаяк, розбіжність у представлених ним документах є незначною та жодним чином не спростовує набуття ним права на призначення пільгової пенсії. В свою чергу, сплата страхових внесків є відповідальністю роботодавця, а тому неналежне виконання останнім такого обов`язку не може позбавляти позивача права на призначення пенсії. Крім того, на звернення позивача відповідач-2 вказав про неможливість врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати, отриманої впродовж періоду роботи водієм міського пасажирського маршруту (тролейбусу) Державного унітарного підприємства «Мосгортранс» з 2001 по 2004 роки, у зв`язку з неможливістю провести перевірку наданої Пенсійному органу довідки. Таку відмову позивач також вважає протиправною, оскільки неможливість перевірки представленої ним довідки виникла не з його вини. За наведених обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з відзивом на позовну заяву, відповідач-1 позов не визнає. Зазначає, що відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу, зокрема, для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців. Під час розгляду поданих позивачем документів було встановлено, що загальний страховий стаж останнього складає 31 рік 04 місяці 01 день, з яких пільговий стаж роботи становить 09 років 02 місяці 26 днів. Так, за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006, оскільки відсутня інформація щодо сплати внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 21.03.2011 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, оскільки між датами періодів роботи та датами наказів вказаних у довідці є розбіжність з даними трудової книжки. З огляду на вказане, відповідачем-1 було прийняте спірне рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах. Враховуючи наведене, відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-2 позовну заяву також не визнав. На спростування обґрунтованості позовних вимог навів доводи та аргументи, тотожні наведеним відповідачем-1 у відзиві. Додаткового зазначив, що в силу вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ним був направлений запит до компетентних органів Російської Федерації щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у представленій позивачем довідці про заробітну плату від 15.11.2004 № 216, у зв`язку з чим рішення про перерахунок пенсії з урахуванням такої довідки може бути прийняте лише після надходження акта позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату. З огляду на вказане, просить відмовити в задоволенні позову.

Заяви, клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14 липня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

13.02.2022 позивачу виповнилося 55 років.

12.05.2022 позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності подану ОСОБА_1 заяву було скеровано для розгляду до відповідача-1.

18.05.2022 відповідач-1 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії №82. Із змісту оскаржуваного рішення слідує, що за наслідками розгляду представлених позивачем документів відповідач-1 дійшов висновку про відсутність у нього пільгового стажу в необхідному обсязі. Так, відповідач-1 дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 пільгового стажу в розмірі 09 років 02 місяці 26 днів, не зарахувавши при цьому до пільгового стажу такі періоди роботи: з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006, оскільки відсутня інформація щодо сплати внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації; з 21.03.2011 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, оскільки між датами періодів роботи та датами наказів вказаних у довідці є розбіжність з даними трудової книжки.

Також за наслідками розгляду запиту позивача про отримання публічної інформації від 24.05.2022, відповідач-2 листом від 30.05.2022 № 1700-0304-8/28610 повідомив, що відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області було направлено запит від 19.11.2021 № 1700-0212-10/48288 до компетентних органів Російської Федерації про проведення перевірки достовірності довідки про заробітку плату від 15.11.2004 № 216, виданої філіалом 6-го тролейбусного парку Державного унітарного підприємства «Мосгортранс». З огляду на вказане, враховуючи вимоги статей 40, 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, зазначеної у вказаній довідці, буде прийнято після надходження акта позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії та відмовою відповідача-2 щодо врахування довідки про заробітну плату при обчисленні розміру пенсії, а також вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу, зокрема для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Як встановлено судом, спірним рішенням про відмову у призначенні пенсії позивачу повідомлено, що його пільговий стаж роботи водієм міського пасажирського транспортного засобу (тролейбуса) становить 09 років 02 місяці 26 днів, а загальний страховий стаж складає понад 31 рік.

При цьому, зі змісту рішення від 18.05.2022 № 82 слідує, що відповідач-1не зарахував періоди роботи позивача за межами України із 21.03.2001 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006 до спеціального пільгового стажу, обґрунтовуючи таке рішення відсутністю доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації та наявність суперечності відомостей уточнюючої довідки з даним трудової книжки.

Згідно з вимогами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (дата заповнення 18.06.1987), останній з 20.12.1989 по 16.07.1990 проходив навчання на водія тролейбуса, з 17.07.1990 по 12.10.1995 та з 09.10.1997 по 11.03.2001 працював на посаді водія тролейбуса у м. Рівне. Зазначений період, як слідує з матеріалів справи, добровільно зарахований відповідачами до спеціального стажу позивача - водія міського пасажирського транспорту.

Окрім того, записами у трудовій книжці позивача стверджується наступне:

1З запис № 14 від 21.03.2001 - зарахований по строковому трудовому договору водієм тролейбуса 2го класу в 6-й тролейбусний парк Державного унітарного підприємства «Мосгортранс» (наказ від 21.03.2001 № 73-к);

2) запис № 15 від 20.09.2002 - звільнений у зв`язку із закінченням строку дії договору (наказ від 20.09.2002 № 234-к);

3) запис № 16 від 15.10.2002 - зарахований по строковому трудовому договору водієм тролейбуса 2го класу для роботи на регулярних міських пасажирських маршрутах (наказ від 15.10.2002 № 251-к);

4) запис № 17 від 14.10.2003 - звільнений у зв`язку із закінченням строку дії договору (наказ від 14.10.2003 № 196-к);

5) запис № 18 від 18.10.2003 - зарахований по строковому трудовому договору водієм тролейбуса 2 класу для роботи на регулярних міських пасажирських (наказ від 17.10.2003 № 199-к);

6) запис № 19 від 10.11.2004 - звільнений з роботи у зв`язку із закінчення строку дії договору (наказ від 10.11.2004 № 213-к);

7) запис № 22 від 29.12.2005 - зарахований по строковому трудовому договору водієм тролейбуса 2 класу для робіт на регулярних міських пасажирських маршрутах (наказ від 29.12.2005 № 250-к);

8) запис № 23 від 28.12.2006 - звільнений у зв`язку із закінчення строку дії договору (наказ від 28.12.2006 № 253-к).

Таким чином, суд констатує, що відомості трудової книжки позивача підтверджують періоди його роботи на посаді з особливим характером праці - водій міського пасажирського транспорту «тролейбуса» за межами України.

Вказані вище періоди роботи, що в сукупності складають більше 4 роки та 6 місяців, відповідач-1 не враховує до загального страхового стажу та спеціального пільгового стажу позивача у зв`язку з відсутністю доказів сплати роботодавцем страхових внесків до фондів Російської Федерації.

Однак, суд не може погодитися з такими висновками відповідача-1, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За правилами частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI, права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» 29.06.2004 № 1906-IV, укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак, за правилами чинного пенсійного законодавства до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Згідно з приписами Угод між Урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода у галузі пенсійного забезпечення) та про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Згідно зі статтею 1 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди у галузі пенсійного забезпечення, призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Таким чином, Угодою у галузі пенсійного забезпечення передбачено зарахування спеціального стажу роботи на території України в разі визнання такого стажу будь- якою із держав-учасниць Угоди та не встановлено обов`язкової умови для зарахування такого стажу - як сплата внесків до відповідних фондів.

Наявною в матеріалах справи архівною довідкою Державного унітарного підприємства «Мосгортранс» від 15.11.2004 № 215 стверджується, що ОСОБА_1 , 1967 р.н., дійсно працював в 6-у тролейбусному парку на посаді водія пасажирського тролейбуса, протягом повного робочого дня, повного робочого тижня без сумісництва з іншими професіями, зайнятий перевезенням пасажирів на регулярних міських пасажирських маршрутах м. Москва з 21.03.2001 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2002, з 18.10.2003 по 10.11.2004.

Більше того, суд зауважує, що у названій довідці міститься підстава її видачі, зокрема: особова картка форми Т-2, оригінали наказів про зарахування на роботу, шляхові листи, особові рахунки про заробітну плату. Також у вказаній довідці міститься застереження, що адміністрація 6го тролейбусного парку несе відповідальність за достовірність відомостей, які зазначені в такій довідці, а сама довідка видана для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, Державне унітарне підприємство Російської Федерації визнало, що у спірний період позивач працював на посаді водія міського пасажирського транспорту «тролейбуса», що відноситься до роботи з особливим характером.

Водночас, відповідач-1 вказує, що відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, необхідно здійснювати за умов підтвердження сплати внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилася діяльність.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 24 № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частина 2 статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 20 Закону № 1058-IV).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що певний період роботи позивача не може бути не зарахований до страхового стажу через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право особи на призначення пенсії.

Аналогічна правова була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 по справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 по справі № 482/434/17.

Згідно зі статтею 11 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми міжнародного договору, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону № 1788-XII, у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

З наведених вище положень міжнародних договорів слідує, що трудовий стаж, набутий на території Російської Федерації, визнається Україною незалежно від сплати внесків роботодавцем та на підставі наданих документів, які не підлягають легалізації.

За наведених обставин, період роботи позивача на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів у Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» підлягає зарахуванню як до загального, так і до спеціального стажу роботи.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідачів, про те, що зарахування періодів роботи позивача за межами України можливе лише за умови надання доказів сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, ця Угода розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Окрім цього, суд наголошує, що спірні правовідносини слід розглядати також у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).

Згідно зі статтею 6 Угоди, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Окрім того, в спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії та відзиві на позовну заяву, відповідач-1 вказав, що в наданій позивачем довідці про період роботи від 19.11.2004 № 219, виданій Державним унітарним підприємством «Мосгортранс», зазначені суперечливі відомості щодо періодів роботи.

Так, судом встановлено, що названій довідці дійсно наявна одна описка - початок другого періоду роботи зазначений правильно - з 15.10.2002 (наказ № 251-к від 15.10.2002), проте помилково вказана дата закінчення роботи 14.10.2002 (із правильним зазначенням наказу №196-к від 14.10.2003).

Разом з тим, на переконання суду, вказана описка є незначною, не впливає критично та в сукупності обставин на спірні правовідносин, а її врахування відображає формальний підхід відповідачів до вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.

Більше того, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком № 637.

Порядком № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Разом з тим, в наданій позивачем відповідачам трудовій книжці чітко зазначено про період його роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту «тролейбуса», що відповідає пільговій посаді, робота на якій дає право дострокового виходу на пенсію відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Суд зауважує, що за змістом наданої відповідачам архівної довідки, як характер виконуваної роботи «водій міського пасажирського транспорту - тролейбуса», так і підстави видачі такої довідки були у ній зазначені, що дає підстави для оцінки судом доводів відповідача-1 як критичних.

Суд наголошує на тому, що спірний період роботи позивача набутий не на території України, а тому правила щодо обчислення пенсії з урахуванням стажу та заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Угоди у галузі пенсійного забезпечення.

Відтак, враховуючи надані позивачем для призначення пенсії документи, суд вважає, що останнім належним чином документально підтверджено період роботи у Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгортранс» на посаді водія міського пасажирського транспорту «тролейбуса», який, з урахуванням Угоди у галузі пенсійного забезпечення, підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV унормовано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини першої статті 64 Закону № 1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Згідно із частиною першою статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач-2 дійсно двічі звертався до Управління Пенсійного фонду Російської Федерації у місті Москва з проханням перевірити копії наданих позивачем документів, які підтверджують період роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту, надіславши на адресу Пенсійного управління копію акту перевірки і копії первинних документів.

Проте, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну та початку війни, як поштове сполучення, так і будь-яке інше із ворогом- агресором - відсутнє.

Фактично вказані обставини слугували підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком, позаяк, пенсійний орган не може пересвідчитись у достовірності наданих позивачем документів.

Проте, з урахуванням проаналізованого вище законодавства, суд дійшов висновку, що позивач не можу нести відповідальність за неможливість виконання відповідачем своїх повноважень (не проведення перевірки щодо достовірності наданих йому документів) або ж неможливість вчасно отримати документи з іншої країни, які б підтвердили достовірність зазначених в довідці даних.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні позивачу пільгової пенсії за віком, із повідомлених таким суб`єктом владних повноважень підстав, є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд зауважує, що обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди у галузі пенсійного забезпечення).

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Як встановлено судом, для обчислення розміру пенсії позивач надав відповідачу-2 довідку Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» від 15.11.2004 № 216 про фактичну суму заробітної плати за період з березня 2001 року по жовтень 2004 року, видану на підставі особових рахунків про заробітну плату за 2001-2004 роки.

Враховуючи проаналізовані вище положення чинного міжнародного законодавства слід дійти висновку, що вказана довідка не підлягає легалізації у органах Пенсійного фонду України, а відтак, відсутні підстави для відмови у їх врахуванні при обчисленні розміру пенсії позивача.

Щодо строків призначення пенсії позивачу, то суд враховує, шо відповідно до статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Фактично із зверненням до відповідач-2 з проханням призначити пенсію ОСОБА_1 звернувся 18.05.2022, а тому пенсія має бути призначена йому з 14.02.2022 (наступного дня після досягнення встановленого законом пенсійного віку).

Висновки суду.

В ході розгляду справи суд встановив, що у спірних правовідносинах відповідачі діяли всупереч та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим порушили гарантоване позивача право на соціальний захист.

За наведених обставин, порушені права, свободи та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом:

визнання протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 18.05.2022 № 82, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, починаючи із 14.02.2022;

визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідки філіалу 6-го тролейбусного парку Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» від 15.11.2004 № 216.

В свою чергу, спосіб відновлення порушених відповідачами прав позивача повинен бути таким, щоб запобігав його повторному зверненню до суду, а тому суд вважає за необхідне:

зобов`язати відповідача-2 призначити та виплатити позивачу пільгову пенсію за віком від відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, починаючи з 14.02.2022, зарахувавши до загального страхового та пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту з 21.03.2001 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006;

зобов`язати відповідача-2 обчислювати починаючи з 14.02.2022 пільгову пенсію за віком позивачу з урахуванням заробітної плати на підставі довідки філіалу 6-го тролейбусного парку Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» від 15.11.2004 № 216.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вказував суд раніше, в ході судового розгляду адміністративної справи відповідачі не виконали процесуальний обов`язок доказування та не підтвердили правомірність своїх дій та рішень, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору. Отже, на користь позивача з бюджетних асигнувань кожного з відповідачів слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1588,00 гривень, оскільки саме рішення (відмова) обох відповідачів визнаються судом протиправними.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.05.2022 № 82, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.02.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.02.2022, зарахувавши до загального страхового та пільгового стажу останнього періоди роботи водієм міського пасажирського транспорту з 21.03.2001 по 20.09.2002, з 15.10.2002 по 14.10.2003, з 18.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.11.2004, з 29.12.2005 по 28.12.2006.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідки від 15.11.2004 № 216, виданої філіалом 6-го тролейбусного парку Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислювати починаючи з 14.02.2022 пільгову пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, вказаної у довідці філіалу 6-го тролейбусного парку Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» від 15.11.2004 № 216.

Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1588,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 січня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,Приморський район, Одеська область,65107, ЄДРПОУ/РНОКПП 20987385) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК