Справа № 400/5347/22
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 р.и № 400/5347/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідача:Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу згідно поданого рапорту від 24.06.2022; зобов`язання прийняти рішення, яким звільнити від проходження військової служби згідно рапорту від 24.06.2022.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що ним були подані рапорти 24.06.2022 та 08.07.2022, в яких просив звільнити його з військової служби підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, однак не отримав жодної відповіді, відтак відповідач протиправно не вчинив дії щодо його звільнення з підстав передбачених Законом.

Ухвалою від 06.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами скороченого позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву у строк встановлений судом.

Від відповідача до суду не надійшов відзив на позовну заяву, вищезазначена ухвала отримана ним через Електронну пошту 12.12.2022.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач був призваний до Збройних Сил України, в зв`язку з мобiлiзацiею ІНФОРМАЦІЯ_1 з лютого мiсяця 2022 року до вiйськової частини НОМЕР_1 , вiйськове звання за призовом - старший сержант десантно штурмових військ.

24.06.2022 та 08.07.2022 позивач звернувся з рапортами, в яких просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме через наявність у нього п`яти дітей віком до 18 років. До заяви були додані докази зазначеного у рапорті.

Через не отримання відповіді та не вчинення дій відповідачем щодо звільнення позивача з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні, в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з введенням воєнного стану, введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжено до 25.04.2022.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України №2212 від 21.04.2022, воєнний стан продовжено з 25.04.2022 року на 30 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

При цьому, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі - Закон № 3543).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є багатодітним батьком та має на утриманні п`ятьох дітей віком до 18 років.

Пунктом 3 ч.1 ст. 23 Закону № 3543 встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Тобто, на час виникнення спірних правовідносин, позивач відповідно до ст. 23 вищевказаного закону підлягав призову на військову службу під час мобілізації тільки за його згодою і тільки за місцем проживання.

Позивач 24.06.2022,08.07.2022 подав рапорти про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю п`ятьох неповнолітніх дітей.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах (під час воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

З огляду на вищезазначене, на час звернення з рапортами позивача підпункт «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 не містив такої підстави для звільнення з військової служби через перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Разом з тим, 01.10.2022 набрали чинності внесені Законом № 2599-IX від 20.09.2022 до підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 зміни щодо того, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Станом на день розгляду справи матеріали справи не місятять доказів, що рапорти позивача були розглянуті, або позивач їх відкликав.

Таким чином, враховуючи, що рапорти позивача відповідачем не розглянуті, а з 01.10.2022 набрали чинності зміни до Закону України № 2232, які дають підстави для звільнення позивача з військової служби з підстав наявності у нього п`яти дітей до 18 років , що підтверджується свідоцтвами про нарадження дітей, посвідченням батька багатодітної родини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач відзив суду не надав, не надав суду належних доказів розгляду його рапортів, доказів на спростування доводів позивача, тому позов належить задовольнити.

Також позтвач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 25 000 грн.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 640/194/98/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Таким чином, судові витрати суд вважає не є співмірними та позивачем не надано належного доказу понесених витрат, а саме позивачем не надано детальний опис виконаних робіт, а також з квитанції не можливо встановити , що понесені ним витрати, пов`язані саме з розглядом даної справи. Тому, суд вважає на необхідне відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.

Щодо судового збору в сумі 992,40 грн, то він підлягає поверненню ухвалою суду, у разі звернення позивача із відповідною заявою через те, що позивач за приписами Закону України Про судовий збір звільнений від його сплати.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) щодо не звільнення з військової служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, згідно поданого рапорту від 24.06.2022.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) прийняти рішення, яким звільнити від проходження військової служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) згідно поданого рапорту від 24.06.2022.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко