Справа № 640/11141/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ НП у м. Києві), в якому просив:

- визнати протиправним та частково скасувати наказ ГУ НП у м. Києві № 472 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Головного управління» від 21 червня 2022 року щодо звільнення ОСОБА_1 ( 0058728 ) з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції (з обслуговування мікрорайону «Вітряні гори») Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції відповідно до пункту 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 (0058728) на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції (з обслуговування мікрорайону «Вітряні гори») Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, або на іншій рівнозначній посаді в структурі Національної поліції у м. Києва з 22 червня 2022 року;

- стягнути з Відповідача на користь Ппозивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки встановлені обставини підтверджують порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилося у дискредитації звання працівника поліції, підриву авторитету органів внутрішніх справ, формування негативної думки про поліцію, що у своїй сукупності несумісне із службою у поліції, то оскаржуваний наказ скасуванню не підлягає, як і не підлягають задоволенню вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки у межах цього спору наказ про звільнення Позивача з поліції останнім не оскаржується.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано об`єктивної неможливості ОСОБА_1 прибути 25.02.2022 до місця проходження служби через перебування останнього у с. Здвижівка, яке з цього дня до 09.04.2022 перебувало в окупації. Наголошує на залишенні поза увагою суду того, що перебування Позивача у цьому селі протягом усього періоду окупації було зумовлене необхідністю збереження як власного життя, так і життя селян. Підкреслює, що Позивач своєчасно попередив керівництво про надзвичайну ситуацію. Стверджує, що під час звільнення не враховано його характеристику на тяжкість вчиненого проступку. Зауважує, що судом не було надано оцінки повідомлення Позивача не через стільникову мережу, а за допомогою меседжера.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 25.11.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НП у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наголошує на правильності встановлених судом першої інстанції обставин справи та відповідності висновків службового розслідування вимогам чинного законодавства. Зауважує, що суд обґрунтовано наголосив на тому, що ОСОБА_1 не прибув до місця проходження служби як 25.02.2022, так і в подальшому до 11.06.2022, що свідчить про фактичне самоусунення Позивача від виконання службових обов`язків. Звертає увагу, що в апеляційній скарзі відсутні аргументи, які б спростовували позицію суду першої інстанції, а поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу неможливе без скасування наказу про звільнення, який ОСОБА_1 не оскаржується.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з червня 2014 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 09.10.2020 та з 14.12.2021 - в органах Національної поліції, а з 16.12.2021 - на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції (з обслуговування мікрорайону «Вітряна гори») Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 21.06.2022 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», самоусунення від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції (з обслуговування мікрорайону «Вітряні гори») Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с. 20).

Наказом ГУ ПН у м. Києві від 29.06.2022 №1036 о/с «Щодо особового складу» звільнено 29.06.2022 зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) рядового поліції ОСОБА_1 (0058728), дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції (з обслуговування мікрорайону «Вітряна гори») Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (а.с. 41).

При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ НП у м. Києві від 12.05.2022 №531 «Про призначення та проведення службового розслідування» (а.с. 127) проведено службове розслідування після отримання інформації про те, що окремі поліцейські підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів самоусунулися від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

За результатами вказаного розслідування 09.06.2022 складено затверджений начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві генералом поліції третього рангу Іваном Вигівським висновок службового розслідування за фактом самоусунення окремих поліцейських підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів самоусунулися від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану (а.с. 79-111).

У ході службового розслідування встановлено, що 11 травня 2022 року до управління головної інспекції ГУ НП у м. Києві надійшла доповідна записка начальника Подільського управління поліції Головного управління про те, що окремі підпорядковані йому поліцейські, у тому числі рядовий поліції ОСОБА_1 , самоусунулись від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, та в період з 24 лютого 2022 року відсутні на службі (а.с. 53-54).

Із введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції (з обслуговування мікрорайону «Вітряні гори») Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві рядовий поліції ОСОБА_1 навчався на курсах першопочаткової підготовки в місті Житомир.

За інформацією працівників поліції, які також були на цих курсах, 25.02.2022 у зв`язку із введенням воєнного стану усіх поліцейських було направлено до місць постійного проходження служби.

25.02.2022 ОСОБА_1 до місця проходження служби - Подільського управління поліції не прибував, зв`язок з останнім був відсутній.

Допитаний у ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив (а.с. 55), що з 25.02.2022 по 01.04.2022 перебував у с. Здвижівка Київської області, яке до початку квітня знаходилось під окупацією військ Чеченської Республіки та російської федерації. Після відновлення зв`язку, під час телефонної розмови з начальником ВКЗ Подільського управління поліції Кусова А. О. йому стало відомо про те, що його звільнено зі служби в поліції.

Мобільний зв`язок з ним зник лише 27.02.2022, при цьому останнім не вказано про обставини, які перешкоджали йому у період з 25.02.2022 (день виникнення обов`язку з`явитися на службі) по 27.02.2022 (день зникнення мобільного зв`язку) зв`язатися з керівництвом Подільського управління поліції та повідомити про причини відсутності на службі.

Крім того, після надання пояснень дисциплінарній комісії у ході службового розслідування 20.05.2022 ОСОБА_1 було наголошено на обов`язку прибути за місцем проходження служби (а.с. 133), однак зазначену вимогу щодо виходу на службу останній проігнорував та за місцем несення служби не з`являвся, про що складалися відповідні акти (а.с. 57-78).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 17, 18, 23, 24, 64 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), ст. ст. 1, 11, 12, 13, 14, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на існування у Відповідача об`єктивних причин для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби у поліції.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За правилами п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

При цьому згідно п. п. 24, 24-1, 34, ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості; здійснює у визначеному законом порядку протидію злочинним посяганням на об`єкти критичної інфраструктури, які загрожують безпеці громадян і порушують функціонування систем життєзабезпечення; захист об`єктів критичної інфраструктури, інтересів суспільства і держави від злочинних посягань у кіберпросторі, здійснює заходи із запобігання, виявлення, припинення та розкриття кіберзлочинів проти об`єктів критичної інфраструктури; здійснює у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьбу з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Крім того, приписами ч. ч. 2, 3 ст. 24 Закону закріплено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII Дисциплінарний статут Національної поліції України визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначають, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Із змісту ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту випливає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За правилами ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення із служби в поліції.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Такий висновок щодо застосування наведених вище правових норм сформульовано у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №804/2711/17 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

Підстави проведення службового розслідування визначені статтею 14 Дисциплінарного статуту, за якою службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок №893) службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Розділ VІ Порядку №893 містить вимоги щодо оформлення матеріалів службового розслідування. Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Вимоги до висновку за результатами службового розслідування та оформлення його результатів викладені у ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту, якому кореспондують наведені вище положення Порядку №893. При цьому, судовою колегією враховується, що матеріали справи свідчать, що службове розслідування проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, та не містять відомостей, які б вказували на порушення вимог щодо оформлення його результатів.

Надаючи оцінку безпосередньо висновкам службового розслідування, з якими погодився суд першої інстанції, а також положенням законодавства, які стали підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, судова колегія у розрізі доводів апеляційної скарги та відзиву на неї вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено раніше, за наслідками проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що ОСОБА_1 неприбуттям на службу, починаючи з 25.02.2022, допустив порушення вимог п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону, що мало свій вияв у самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до пункту 3 вказаного вище Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Суд першої інстанції із змісту матеріалів службового розслідування правильно встановив, що наказом ГУ НП у м. Києві від 24.02.2022 № 219 особовий склад Головного управління переведено на посилений варіант службової діяльності.

Крім того, 24.02.2022 о 05:00 особовий склад підрозділів ГУ НП у м. Києві, його територіальних (відокремлених) підрозділів було піднято за сигналом «Тривога».

Після прибуття до місць несення служби особовий склад було озброєно вогнепальною, автоматичною зброєю та залучено до комплекту завдань із виконання посиленого варіанту службової діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що із введенням в Україні воєнного стану 24.02.2022 ОСОБА_1 навчався на курсах першопочаткової підготовки у місті Житомирі.

За інформацією працівників поліції, які також були на цих курсах, 25.02.2022 у зв`язку із введенням воєнного стану усіх поліцейських було направлено до місць постійного проходження служби. Наведені факти не заперечуються Позивачем, який зазначає, що 25.02.2022 йому зателефонували і сказали, що навчання закінчене достроково і йому треба явитися на роботу (стор 2 позовної заяви; а.с. 2).

Разом з тим, як зафіксовано в акті службового розслідування і також не заперечується Апелянтом, 25.02.2022 ОСОБА_1 до місця проходження служби - Подільського управління поліції не прибував, зв`язок з останнім був відсутній.

Допитаний у ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив (а.с. 55), що з 25.02.2022 по 01.04.2022 перебував у с. Здвижівка Київської області, яке до початку квітня знаходилось під окупацією військ чеченської республіки та російської федерації. Після відновлення зв`язку, під час телефонної розмови з начальником ВКЗ Подільського управління поліції Кусова А. О. йому стало відомо про те, що його звільнено зі служби в поліції.

При цьому у своїх поясненнях Позивача зазначає, що мобільний зв`язок з ним зник лише 27.02.2022, однак жодним чином не вказує на про обставини, які перешкоджали йому з 25.02.2022 (день виникнення обов`язку з`явитися на службі) по 27.02.2022 (день зникнення мобільного зв`язку) зв`язатися з керівництвом Подільського управління поліції та повідомити про причини відсутності на службі.

У свою чергу, як правильно підкреслено у ході службового розслідування, із аналізу інформації відкритих веб-ресурсів та загальновідомих фактів щодо хронології окупації Київської області, зокрема, села Здвижівка Київської області, наявні підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості ще 25.02.2022 прибути до місця несення служби та приступити до виконання службових обов`язків.

Поміж іншого, після надання пояснень дисциплінарній комісії у ході службового розслідування 20.05.2022 ОСОБА_1 було наголошено на обов`язку прибути за місцем проходження служби (а.с. 133), однак, як правильно підкреслено судом першої інстанції, зазначену вимогу щодо виходу на службу останній проігнорував та за місцем несення служби не з`являвся, про що складалися відповідні акти (а.с. 57-78). До того ж факт відсутності на службі у вказаний вище період Позивачем не заперечується.

Зазначаючи про неможливість прибуття на місце несення служби у період з лютого по квітень 2022 року у зв`язку із з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не вказує на обставини, які перешкоджали прибути до міста Києва, починаючи з травня по червень 2022 року після відходу окупантів із території села Здвижівка Київської області.

З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що факт здійснення волонтерської діяльності ОСОБА_1 під час та після окупації території Бучанської міської територіальної громади підтверджується, зокрема, подякою Бучанської міської територіальної громади, виданою у жовтні 2022 року, судова колегія зауважує, що, по-перше, здійснення волонтерської діяльності Позивачем не звільняє його як від обов`язку з прибуття до місця проходження служби 25.02.2022, так і від обов`язку повідомити про причини неможливості такого прибуття, по-друге, на ОСОБА_1 , як на поліцейського Національної поліції України, державою покладалися інші функції, зокрема, із захисту незалежності і територіальної цілісності України у складі територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України, по-третє, ці обставини жодним чином не підтверджують неможливість прибуття Позивача на місце проходження служби, починаючи з травня 2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини судова колегія приходить до висновку про те, що Відповідачем правильно кваліфіковано дії Позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення Позивачем вимог п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону та службової дисципліни, які отримали свій вияв у фактичному самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, то при прийнятті оскаржуваного наказу в частині Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив Відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів вважає правомірним притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18.

Колегією суддів враховується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства, що не породжує сумніви у правомірності оскаржуваного у цій справі наказу.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Щодо вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то колегія суддів зауважує, що вони також не підлягають задоволенню, позаяк є похідними. До того ж, як було встановлено раніше, наказ від 29.06.2022 №1036 о/с «Щодо особового складу», яким ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції, останнім у межах цієї справи не визначено предметом оскарження.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 11 січня 2023 року.