Справа № 640/25901/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

м. Київ

справа №640/25901/19

адміністративне провадження № К/9901/36570/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В.

розглянув як суд касаційної інстанції в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу №640/25901/19

за позовом ОСОБА_1 до заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Марківа Назара Степановича, Прокуратури Київської області, прокурора Київської області Киричука Максима Юрійовича про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Київської обласної прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2020 року, ухвалене у складі: головуючого судді Глованя О.В., і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року, ухвалену у складі: головуючого судді Кузьменка В. В., суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Київської області (далі - відповідач), заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Марківа Назара Степановича, прокурора Київської області Киричука Максима Юрійовича з вимогами:

- визнати протиправними дії заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Марківа Назара Степановича щодо надіслання прокурору Київської області пропозиції про зменшення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи заступнику керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_1 та встановлення її в розмірі 10%;

- визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Київської області Киричука М.Ю. №461к від 27.08.2019 про встановлення з 01.09.2019 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 10%;

- зобов`язання прокуратуру Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати та інших виплат, з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, що не була врахована та не була виплачена внаслідок дії наказу № 461к від 27.08.2019, з моменту її встановлення (зменшення) - з 01.09.2019.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що в спірних правовідносинах передбачені законом підстави для зменшення йому стимулюючих виплат не настали.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

ОСОБА_1 з вересня 2007 року працює в органах прокуратури.

Наказом прокурора Київської області від 14.12.2015 №2358к ОСОБА_1 призначено заступником керівника Білоцерківської місцевої Прокуратури Київської області зі збереженням раніше встановленої відсоткової надбавки за високі досягнення у роботі з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років, яка, відповідно до наказу прокуратури Київської області від 18 лютого 2011 року, становила 70% посадового окладу.

25 липня 2019 року керівником Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Шурашкевичу В.М. надано доручення №111вн підготувати матеріали для проведення наради за підсумками роботи за перше півріччя 2019 року та координаційної наради.

31 липня 2019 року ОСОБА_1 письмово доповів керівнику Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області про виконання завдання з підготовки проєкту протоколу оперативної наради «Обговорення підсумків роботи Білоцерківської місцевої прокуратури за 6 місяців 2019 року та визначення заходів, спрямованих на підвищення ефективності прокурорської діяльності».

Щодо підготовки матеріалів на координаційну нараду позивачем повідомлено про те, що з грудня 2018 року за розподілом обов`язків по Білоцерківській місцевій прокуратурі на нього не покладено жодного обов`язку щодо організації роботи та здійснення повноважень, у нього відсутній доступ до Єдиного реєстру досудових розслідувань та Інформаційно-аналітичної системи «Облік та статистика органів прокуратури», що унеможливлює підготовку координаційних матеріалів та здійснення координаційних заходів.

15 вересня 2018 року в.о. керівника Білоцерківської місцевої прокуратури на ім`я в.о. прокурора Київської області подано рапорт, у якому ставилося питання про зменшення позивачу розміру надбавки за високі досягнення у роботі, встановивши її в розмірі 10%.

Як на підставу для зменшення надбавки у вказаному рапорті зазначено про часткове виконання ОСОБА_1 доручення керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області від 25 липня 2019 року №111вн.

Наказом Прокуратури Київської області від 27.08.2019 №461к ОСОБА_1 з 01.09.2019 встановлено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 10% посадового окладу.

Причиною для зміни розміру надбавки було визначено «погіршення якості роботи», а фактичною підставою - рапорт в.о. керівника Білоцерківської місцевої прокуратури від 15.09.2018.

Не погоджуючись з указаним наказом, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020, позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано наказ Прокуратури Київської області №461к від 27.08.2019;

- зобов`язано Прокуратуру Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати та інших виплат з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, що не була врахована та не була виплачена внаслідок дії наказу № 461к від 27.08.2019, з моменту її встановлення (зменшення) - з 01.09.2019.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що умовою зменшення спірної надбавки є систематичне несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи і допущення порушень трудової дисципліни.

У контексті вказаних умов суди попередніх інстанцій встановили, що з грудня 2018 року на позивача не покладено жодного обов`язку щодо організації роботи та здійснення повноважень. Ураховуючи, що за позивачем не було закріплено конкретних обов`язків, суди попередніх інстанцій вважали, що твердження відповідача про погіршення якості роботи позивача є безпідставним.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

30 грудня 2020 року до Суду від відповідача надійшла касаційна скарга на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020, у якій скаржник вимагає скасувати вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі скаржник зазначає застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні статті 81 Закону України «Про прокуратуру», підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» №505 від 31 травня 2012 року, пункту 2.8 Положення про порядок встановлення і виплати надбавок та доплат до посадових окладів працівників прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України №85 від 18 червня 2015 року, без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №808/932/17, від 22.10.2020 у справі №825/1788/16, від 25.03.2020 №805/3983/17-а.

Відповідач зазначає, що у вказаних справах Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого стимулюючі виплати прокурорам, зокрема і надбавка за високі досягнення у роботі, виплачуються як заохочення з метою посилення мотивації до професійної, результативної та високоякісної роботи. Розмір такої надбавки залежить від обсягу і якості виконаної роботи, а повноваженнями встановлювати, змінювати або припиняти її виплату належить відповідним керівникам, які в цьому питанні мають свободу розсуду.

Відповідач доводить, що в спірних правовідносинах позивач протягом тривалого часу не виконував службових обов`язків у зв`язку із скороченням посади, яку він раніше обіймав, унаслідок чого його функціональне навантаження та особистий внесок у загальні результати роботи місцевої прокуратури, а також інтенсивність та напруженість у роботі значно знизилася.

Позивач також не виконав дорученої йому роботи щодо підготовки матеріалів на координаційну нараду, мотивуючи свою бездіяльність відсутністю закріплених за ним обов`язків.

Посилаючись на указані обставин, відповідач уважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про протиправне зниження надбавки за високі досягнення у роботі позивачеві.

Позивач проти вимог касаційної скарги заперечив. У відзиві на касаційну скаргу посилається на те, що висновки Верховного Суду, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, були зроблені за істотно інших обставин, що не дозволяють застосувати викладені у них підходи при вирішенні цієї справи.

Так, за доводами позивача у справах №808/932/17 і №805/3983/17-а причиною зменшення розміру стимулюючих виплат була об`єктивна неможливість виконання прокурорами службових повноважень у зв`язку із організаційно-штатними змінами.

Як зазначає позивач, у спірних правовідносинах оскаржуваний наказ був мотивований саме погіршенням якості роботи. У справі №825/1788/16 підставою для зменшення розміру надбавки було неналежне виконання посадових обов`язків, що було доведено під час розгляду справи. Водночас у цій справі за позивачем не було закріплено конкретних службових обов`язків, що виключає твердження про неналежне їхнє виконання.

V. Джерела права й акти їхнього застосування

Згідно з частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII керівник обласної прокуратури затверджує акти з питань, що стосуються організації діяльності обласної прокуратури.

Керівник обласної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років; виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Підпунктом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 (далі - Постанова КМУ №505) керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років.

Згідно з пунктом 2.8 Положення про порядок встановлення і виплати надбавок і доплат до посадових окладів працівників органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України №85 від 18.06.2015 (далі - Положення №85), при визначенні розміру надбавки повинні бути враховані: 1) функціональне навантаження та особистий внесок працівника у загальні результати роботи; 2) термін перебування на займаній посаді; 3) стан дотримання службової та трудової дисципліни; 4) своєчасність і якість виконання завдань та особливих доручень; 5) інтенсивність та напруженість у роботі; 6) рівень ініціативності і творчого підходу до виконання службових обов`язків; 7) складність виконуваної роботи; 8) участь у нормотворчій діяльності.

Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказів керівників прокуратури, зокрема, прокурорів обласного рівня.

У разі систематичного несвоєчасного виконання працівниками завдань, погіршення якості їхньої роботи і допущення порушень трудової дисципліни надбавка скасовується або її розмір зменшується на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня.

VI. Позиція Верховного Суду

Спір у цій справі стосується правомірності зменшення позивачеві надбавки за виконання особливо важливої роботи.

Верховний Суд уже розглядав справи з подібними правовідносинами, у яких визначив підстави для встановлення стимулюючих виплат прокурорам та умови зміни їхнього розміру.

Так, у постанові від 22.10.2020 у справі №825/1788/16 Верховний Суд зазначив, що: «При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З наведеного правового регулювання випливає, що преміювання працівників прокуратури є правом керівника, а не його обов`язком. Розмір премій установлюється для кожної особи в індивідуальному порядку, відповідно до об`єктивної оцінки її роботи та особистого вкладу в загальні результати роботи, тобто виходячи з рівня виконання працівником службових обов`язків, завдань і доручень та дотримання трудової дисципліни, а також у межах затвердженого фонду оплати праці. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмір або не виплачується взагалі».

У постанові від 25.03.2020 у справі №805/3983/17 Верховний Суд також указав, що: «Надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи охоплюється заробітною платою прокурора, але її встановлення є правом прокурора, для реалізації якого має бути певне об`єктивне підґрунтя. Тобто право отримати таку надбавку не може бути безумовним і пов`язуватися лише з фактом перебування на посаді в органі прокуратури. Вище зазначено, що враховується при визначенні розміру надбавки, з чого можна зробити висновок, що ця виплата передбачає виконання хоча б певного обсягу роботи».

Подібна за змістом правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 в справі №808/932/17 та від 13 жовтня 2021 року у справі №808/900/17.

Отже, за своїм змістом надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи є стимулюючою виплатою, що встановлюється працівникам прокуратури виходячи з результатів роботи, з метою заохочення та мотивації.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, у спірних правовідносинах підставою для зменшення позивачеві надбавки за виконання особливо важливої роботи був рапорт в.о. керівника Білоцерківської місцевої прокуратури від 15.09.2018, у якому йшлося про невиконання в повному обсязі дорученого позивачеві завдання щодо підготовки координаційної наради та протоколу оперативної наради, а також про формальний характер роботи позивача у зв`язку з тим, що він не виконує будь-яких повноважень.

Суди попередніх інстанцій також з`ясували, що позивач за наслідками організаційно-штатних змін не був призначений на конкретну посаду і за ним не було закріплено конкретних обов`язків.

Таким чином, встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи підтверджується, що позивач не виконував роботи, характер, складність, інтенсивність якої давала б підстави для виплати йому надбавки за виконання особливо важливої роботи.

Посилання судів попередніх інстанцій на те, що позивач не виконував роботи через зволікання відповідача з призначенням його на посаду, або внаслідок незакріплення за ним конкретних обов`язків зазначених висновків не спростовує.

Особливості правових наслідків організаційно-штатних змін у Прокуратурі Київської області, унаслідок яких позивача було зараховано поза штат/у розпорядження начальника, не є предметом цієї справи та не можуть бути підставою для виплати надбавки, умовою отримання якої є досягнення конкретних результатів роботи.

Висновки судів попередніх інстанцій про те, що за відсутності закріплених за позивачем обов`язків якість його роботи погіршитися не могла, а тому не було й підстав для зменшення позивачеві надбавки за виконання особливо важливої роботи суперечить змісту вказаної надбавки та критеріям її встановлення.

Аргументи позивача у відзиві на касаційну скаргу про незастосовність висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.10.2020 у справі №825/1788/16, від 25.03.2020 №805/3983/17 та від 30.01.2019 в справі №808/932/17, у зв`язку з істотною відмінністю обставин вказаних справи з обставинами цієї справи, Суд відхиляє.

У зазначених справах сформовані загальні висновки щодо підстав встановлення, зменшення, припинення стимулюючих виплат прокурорам, зокрема надбавки за виконання особливо важливої роботи, що мають автономне значення.

Суд також зазначає, що як і у справах №808/932/17 та №805/3973/17 у цій справі невиконання позивачем роботи, результати якої можуть бути підставою для встановлення йому стимулюючих надбавок, було наслідком організаційно-штатних змін.

Зауваження позивача про те, що самостійною підставою для зменшення йому надбавки було погіршення якості роботи не відповідає фактичним обставинам справи, встановленими судами попередніх інстанцій. У рапорті в.о. керівника Білоцерківської місцевої прокуратури від 15.09.2018, поряд з невиконанням доручення йшлося також про невиконання позивачем будь-яких обов`язків у зв`язку з його непризначенням на посаду.

Отже, рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення судів попередніх інстанцій у частині задоволених позовних вимог підлягають скасуванню з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позову.

VII. Судові витрати

Частинами першою-третьою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зміст викладених положень дає підстави для висновку, що витрати суб`єкта владних повноважень у вигляді сплати судового збору не включаються до судових витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Інших витрат, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відповідач під час розгляду справи не поніс.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у частині задоволених позовних вимог скасувати.

Ухвалити у скасованій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: Н.А. Данилевич

О.В. Кашпур