Справа № 420/19366/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 січня 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., розглянувши клопотання представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом громадянина КНР ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов громадянина КНР ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 12.10.2022 року ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зупинити дію рішення від 12.10.2022 року ГУ Державної міграційної служби України у Донецькій області до набрання законної сили рішенням у справі.

Ухвалою суду від 03.01.2022 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків та зазначено, що у разі бажання позивача зупинити дію рішення від 12.10.2022 року ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області до набрання законної сили рішенням у справі, йому необхідно подати до суду клопотання про забезпечення позову з відповідною вимогою, оскільки такі дії є заходами забезпечення позову, та не можуть розглядатись як позовна вимога.

10.01.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому він просить зупинити дію рішення від 12.10.2022 року ГУ Державної міграційної служби України у Донецькій області до набрання законної сили рішенням у справі.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову зазначено, що із змісту оскарженого рішення від 12.10.2022 року вбачається, що воно ухвалено з посиланням на пункти 3 та 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», але будь-якого юридичного підтвердження того, що дії громадянина КНР ОСОБА_1 «становлять загрозу національній безпеці України та громадському порядку в Україні», а також, що «це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України» - не надано, жодного процесуального документу, який би підтверджував вище зазначені підстави для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_1 - не залучено, оскільки таких документів щодо громадянина КНР ОСОБА_1 не має. З огляду на наявні ознаки протиправності оскарженого рішення, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскарженого рішення може істотно ускладнити га унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача, він просить зупинити дію оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Позивач на зазначає обставин, в контексті спірних правовідносин, які підтверджують те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що будь-якого юридичного підтвердження того, що дії громадянина КНР ОСОБА_1 «становлять загрозу національній безпеці України та громадському порядку в Україні», а також, що «це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України» - не надано, жодного процесуального документу, який би підтверджував вище зазначені підстави для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_1 - не залучено

Суд зазначає, що сама незгода позивача (заявника) із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу, що правомірність або протиправність оскаржуваного рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали заяви про забезпечення позову не свідчать про очевидність протиправності рішень (дій), наявність небезпеки заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом громадянина КНР ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук