Справа № 300/3647/22
Суддя: Андрусів І. М.
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 300/3647/22
Провадження №: 2-а/0343/10/23
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головючого суддi Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання Максимович В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області адміністративну справу № 300/3647/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області про скасування постанови серії БАБ №314892 від 06.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Воробця Р.М.,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАБ №314892 від 06.09.2022 у справі про адміністративне правопорушення, інспектора СРПП відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області Кульпи М.М., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 20 400 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.09.2022 відносно нього, інспектором СРПП ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області Кульпою М.М., було винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Із винесеною постановою він не погоджується, оскільки накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а сама постанова є незаконною.

Зазначає, що 06.09.2022 він з дружиною ОСОБА_2 перебував на автомийці, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 керувала його дружина. Остання вийшовши із-за керма автомобіля відлучилась на декілька хвилин і в цей час до нього підійшли поліцейські та почали його звинувачувати у тому, що він керував даним автомобілем не пристебнувши пасок безпеки і вимагали пред`явити документи. Він пояснював працівникам поліції, що не керував автомобілем, однак вони його не слухали.

Після чого, поліцейський нехтуючи своїми обов`язками, склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, не взявши до уваги його пояснення та не провів належного розгляду справи про адміністративне правопорушення (не надав доказу керування транспортним засобом та доказу про позбавлення його права керування транспортними засобами). Вказує, що жодна із ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП поліцейським не доведена.

Окрім цього, вважає, що у разі відсутності в оскаржуванній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогю якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

22 листопада 2022 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що 06.09.2022 в ході виконання службових обов`язків інспектором СРПП ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області Кульпою М.М. було виявлено, що водій транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керував ним, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами. Підійшовши, поліцейський Кульпа М.М., належним чином представився, проінформував ОСОБА_1 про порушення ним ПДР України та попросив пред`явити посвідчення водія. Однак, ОСОБА_1 посвідчення водія не пред`явив, оскільки є особою позбавленою права керувати транспортними засобами. Факт позбавлення його права керування, ним самим не заперечувався.

Таким чином, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені Конституцією України та КУпАП і дотримуючись вимог ст. 278, 279 КУпАП винесено постанову. Після складання постанови, її було оголошено ОСОБА_1 , копію якої, останній відмовився отримати.

Тобто, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Оскільки, у позивача відсутнє посвідчення водія у зв`язку із тим, що він є особою позбавленою права керування транспортними засобами, тому винесена постанова є законною.

Таким чином, в діях позивача ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а інспектор Кульпа М.М. розглядаючи справу, з`ясував всі обставини та діяв в межах повноважень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник позивача адвокат Воробець Р.М. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач отримавши всі документи звернувся до суду. Відповідачем поданий відзив із іншими відеофайлами, походження яких невідоме, а тому не можуть бути допустимими доказами. В постанові не зазначено який пункт ПДР України ОСОБА_1 було порушено і така не підтверджує, що останній керував транспортним засобом і він не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки в той день автомобілем керувала дружина.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань з даного приводу до суду не подавав.

Спір між сторонами не вирішений.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

26 жовтня 2022 року до Долинського районного суду Івано - Франківської області, в порядку ст. 29 КАС України, з Івано Франківського окружного адміністративного суду надійшла дана справа.

Ухвалою суду від 27.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

09 листопада 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

22 листопада 2022 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 05.12.2022 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Воробця Р.М. про виклик свідка ОСОБА_2

26 грудня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Воробця Р.М. надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови серії БАБ №314892 від 06.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , 06.09.2022 о 07.34 год в м. Долина по вул. Обліски, керував т/з «Фольцваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не користувався ременем пасивної безпеки, не пред`явив реєстраційне посвідчення на транспортний засіб, а також без права керування т/з, а саме був позбавлений права керування Долинським районним судом від 04.08.2022 на 1 рік, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 20 400 гривень (а.с. 7).

З оглянутих дисків з відеозаписами (а.с. 14, 46) судом встановлено:

- відеозапис із відеореєстратора патрульного автомобіля поліції. Патрульний автомобіль поліції прямує за транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 . За допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору даний транспортний засіб був зупинений. За кермом перебував саме ОСОБА_1 . Більше жодних осіб, ні в транспортному засобі, ні біля нього не було.

- відеозаписи із нагрудної камери поліцейської. Поліцейський Кульпа М.М. підійшовши до ОСОБА_1 представився, роз`яснив останньому причину зупинки (порушення правил користування ременями безпеки) та попросив пред`явити документи, а саме: посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 пояснює, що не відмовляється пред`явити документи, однак, не бажає цього робити, оскільки його ніхто не зупиняв. Пояснює, що заїхав на мийку, ввімкнених проблискових маячків на патрульному автомобілі поліції не бачив. Пізніше, ОСОБА_1 почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом. Поліцейським було ознайомлено ОСОБА_1 з постановою Івано Франківського апеляційного суду від 04.08.2022, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано Франківської області від 02.05.2022, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік залишено без змін. На що ОСОБА_1 пояснив, що знає про дану постанову суду. Поліцейським було роз`яснено, що оскільки він позбавлений права керування транспортними засобами на нього буде винесена постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також роз`яснено права та обов`язки, передбачені Конституцією України та КУпАП. Від ознайомлення із даною постановою та від отримання її копії ОСОБА_1 відмовився. Пізніше, на місце події прийшла дружина позивача ОСОБА_2 , яка пояснила, що якщо поліцейські зупинили її чоловіка, то нехай з ним все і з`ясовують, а транспортний засіб вона забирає, оскільки він їй потрібний.

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.

ІV. Оцінка суду:

вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Воробця Р.М., взявши до уваги відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126).

Повертаючись до обставин справи, стосовно суті прийнятої постанови серії БАБ № 314892 від 06.09.2022 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Судом встановлено, що постановою Долинського районного суду Івано Франківської області від 02.05.2022, яка постановою Івано Франківського апеляційного суду від 04.08.2022 залишена без змін, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова суду набрала законної сили 04.08.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Факт керування транспортним засобом повністю підтверджений матеріалами справи, зокрема, відеозаписами долученими до матеріалів справи.

Отже, оскільки судове рішення про позбавлення права керування транспортним засобом набрало законної сили, відтак, станом на 06.09.2022, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом, а тому в силу приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Не заслуговують на увагу доводи позивача та його представника в частині того, що поліцейським не було надано доказу про позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачу було достовірно відомо про факт позбавлення його права керування траснпортними засобами. Більше того, 18.08.2022 останній звернувся до Долиньского районного суду Івано Франківської області із заявою про розтермінування виконання постанови в частині сплати штрафу.

Тобто, позивач ОСОБА_1 на момент винесення оскаржуваної постанови 06.09.2022, знав про набрання постановою Долинського районного суду Івано Франківської області від 02.05.2022, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік, законної сили, після її перегляду Івано Франківський апеляційним судом, оскільки 18.08.2022 звертався до суду про відстрочення її виконання.

Доводи позивача та його представника в частині того, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності не був належним суд відхиляє та вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, встановлено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, оглянувши наявні в матеріалах справи диски із відеозаписами судом встановлено, що поліцейським в повній мірі дотримано вказаних вимог. Так, ОСОБА_1 було названо причину зупинки, роз`яснено його права, передбачені Конституцією України та КУпАП. Ознайомлено із постановою Івано Франківського апеляційного суду від 04.08.2022, згідно із якою, постанову Долинського районного суду Івано Франківської області від 02.05.2022 про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік залишено без змін та було винесено постанову серії БАБ №314892 від 06.09.2022, від ознайомлення із якою та отримання її копії він відмовився.

Більше того, позивач ОСОБА_1 не заперечив того факту, що йому відомо про постанову Івано Франківського апеляційного суду від 04.08.2022, однак, як він пояснив, поштою таку він ще не отримував.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Доводи позивача ОСОБА_1 в частині того, що відеозапис долучений до матеріалів справи повинен бути визнаний неналежним та недопустимим доказом через те, що в оскаржуваній постані немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого його здійснено, суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу, що нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь - яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 31 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст. 40 зазначеного вище Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, Закон України «Про національну поліцію» надає право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

В попередній редакції абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України передбачав, що у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, такий суб`єкт не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Законом № 1914-IX від 30.11.2021 внесено зміни до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, який станом на час винесення оскаржуваної постанови передбачав, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень такий суб`єкт повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, з моменту внесення вказаних змін до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (незалежно від наявності посилань на відповідні докази під час ухвалення суб`єктом владних повноважень відповідного рішення), суб`єкт владних повноважень наділений правом на подання до суду усіх наявних у нього доказів, які можуть бути використані як докази у справі.

Доводи представника позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначений пункт ПДР України, у зв`язку із чим вказана постанова повинна бути скасована суд відхиляє, оскільки оскаржувана постанова складена на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер та відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Таким чином, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить переконання, що відповідач належними та допустимими доказами довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАБ № 314892 від 06.09.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн винесена правомірно та скасуванню не підлягає. За таких обставин у задоволенні пред`явленого позов належить відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 2, 9, 72-77, 90 КАС України, ст. 7, 33, 126, 222, 245, 251, 252, 280 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», керуючись ст. 254, 258, 285, 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області про скасування постанови серії БАБ №314892 від 06.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження м. Івано-Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, .

Суддя Долинського районного суду І.М.Андрусів