Справа № 440/8737/22
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8737/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 31 серпня 2022 року № 1-1620, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у розмірі 174590,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податковt повідомлення-рішення від від 31 серпня 2022 року № 1-1620 прийнято відповідачем з порушенням вимог податкового законодавства, оскільки у власності позивача є значно менші площі об`єктів нерухомого майна. Вказує, що податкові повідомлення-рішення направлені позивачу з пропуском строків, встановлених Податковим кодексом України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16 листопада 2022 року до суду надійшла заява Головного управління ДПС у Полтавській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року залишено без задоволення заяву Головного управління ДПС у Полтавській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі.

29 листопада 2022 року до суду надійшов відзив ГУ ДПС у Полтавській області на позовну заяву, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості на території Миргородської міської ради за 2018 рік становить 37,23 грн. Таким чином, сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік складає: 174590,09 грн = 4689,50 (загальна площа) х 37,23 (ставка податку). Вказує, що за громадянином ОСОБА_1 обліковується нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №8779702, дата державної реєстрації права власності 01 серпня 2011 року), загальна площа об`єкта 4689,50 метрів квадратних. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким визначено суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняте контролюючим органом у межах строків, встановлених Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною п`ятою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступні обставини.

27 липня 2011 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівля-продажу про таке: ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив нежитлові будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та в цілому складаються з: столярного цеху А-1, загальною площею 236,0 кв. м., контори з підвалом Б-3, загальною площею 1052,6 кв. м., прохідної В-1, загальною площею 10,7 кв. м., будівлі ЛМРД Г-2, загальною площею 745,9 кв.м. майстерні З-2, загальною площею 2227,9 кв. м., гаража Є-1, загальною площею 272,0 кв. м., заправочної станції К-1, загальною площею 3,6 кв. м., учбового класу М-1, загальною площею 118,60 кв. м., підстанції Н-1, загальною площею 22,2 кв. м., вбиральні І, споруд № 1, 2, 4-7, на земельній ділянці Миргородської міської ради Полтавської області, площею 37975 кв. м., кадастровий номер :50:007:0118 (а.с. 76).

Вказаний договір купівлі - продажу від 27 липня 2011 року посвідчено приватним нотаріусом Миргрородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №3508.

На підставі нотаріально посвідченого договору купівля-продажу від 27 липня 2011 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 серпня 2011 року, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав №30816030 від 01 серпня 2011 року (а.с. 77) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2022 року № 313095862 (а.с. 85).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2022 року № 313095862 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - "нежитлові будівлі" за адресою: АДРЕСА_2 , загальна вартість нерухомого майна 236625 грн (а.с. 85).

Рішенням Миргородської міської ради від 26 січня 2017 року №9 "Про затвердження у новій редакції Положення про порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як складової податку на майно" вирішено, зокрема, установити на території Миргородської міської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Згідно якого ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. Ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсотка (а.с. 70-73).

Листом виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 18 серпня 2022 року №2333/01-35 до контролюючого органу надано інформацію щодо відсутності сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки при наявності об`єкта оподаткування, зокрема, ОСОБА_1 , тип об`єкта нерухомого майна - нежитлові будівлі; загальна площа нерухомого майна - 4689,5 кв.м, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації права власності - 01 серпня 2011 року (а.с. 74).

31 серпня 2022 року ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 1-1620, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в розмірі 174590,09 грн (а.с. 68-69).

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 31 серпня 2022 року № 1-1620 направлено на адресу позивача 08 вересня 2022 року та вручено ОСОБА_1 08 вересня 2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого листа, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 68).

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 31 серпня 2022 року № 1-1620, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню ГУ ДПС у Полтавській області від 31 серпня 2022 року № 1-1620, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно із приписами статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За приписами п.п. 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Із системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що фізична особа є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності в її власності одного чи декількох об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

За приписами частин 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ведення Державного реєстру прав здійснюється з використанням програмного забезпечення, що забезпечують його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Статтею 32 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №313095862 від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - "нежитлові будівлі" за адресою: АДРЕСА_2 , загальна вартість нерухомого майна 236625 грн.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, ВРЛ 993947, 27 липня 2011 року, приватний нотаріус Миргородського міськнотокругу Гіль Д.В., р. №3507 (а.с. 85).

Матеріалами справи підтверджено, що 27 липня 2011 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівля-продажу про таке: ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив нежитлові будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та в цілому складаються з: столярного цеху А-1, загальною площею 236,0 кв. м., контори з підвалом Б-3, загальною площею 1052,6 кв. м., прохідної В-1, загальною площею 10,7 кв. м., будівлі ЛМРД Г-2, загальною площею 745,9 кв. м. майстерні З-2, загальною площею 2227,9 кв. м., гаража Є-1, загальною площею 272,0 кв. м., заправочної станції К-1, загальною площею 3,6 кв. м., учбового класу М-1, загальною площею 118,60 кв. м., підстанції Н-1, загальною площею 22, 2 кв.м., вбиральні І, споруд № 1, 2, 4-7, на земельній ділянці Миргородської міської ради Полтавської області, площею 37975 кв. м., кадастровий номер :50:007:0118 (а.с. 76).

Згідно з приписами пунктів 3, 4 цього договору купівлі-продажу продаж вищезазначених будівель за домовленістю сторін вчиняється за 236625 грн. Відповідно до відомостей, викладених у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Дочірнім комунальним підприємством "Миргородтехінвентаризація" 27 квітня 2011 року за № 29800564, загальна вартість відчужувальних будівель становить 236625 грн.

Вказаний договір купівлі - продажу від 27 липня 2011 року посвідчено приватним нотаріусом Миргрородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №3508.

Отже, загальна площа нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 з 01 серпня 2011 року становить 4689,50 кв.м. (236,0 + 1052,6 + 10,7 + 745,9 + 2227,9 + 272,0 + 3,6 + 118,60 + 22,2), що також підтверджується листом Дочірнього комунального підприємства "Миргородтехінвентаризація" від 04 листопада 2022 року №180 та доданими до нього документами (а.с. 75 зворотній бік).

З огляду на викладене вище, доводи позивача про наявність у його власності значно менших площ об`єктів нерухомого майна повністю спростовані належними, допустимими та достовірними доказами.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що контролюючий орган у відповідності до вимог Податкового кодексу України визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 174590,09 грн. = ((3723 грн. *1%)*4689,50 кв.м. ), про що виніс оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення.

Згідно з приписами підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

У відповідності до підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 533-IX внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема доповнено пунктом 52-2 такого змісту: "52-2. На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу."

У свою чергу згідно із пунктом 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Крім того, згідно із пунктом 102.9 Податкового кодексу України на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік та дату прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення, суд вважає, що відповідач дотримався вказаних строків.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий орган зобов`язаний визначити суму податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з посиланням на зміну площі нерухомого майна, оскільки такі зміни внесено 11 листопада 2022 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 47431233 (а.с. 63).

При цьому, згідно із пунктом 266.3.2 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 31 серпня 2022 року № 1-1620 прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, підстави для їх визнання протиправними та скасування відсутні.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 139, 229, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко