Справа № 160/10348/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10348/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 ( суддя першої інстанції Голобутовський Р.З.) в адміністративній справі №160/10348/22 за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Личківської сільської ради, у якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 05.09.2019 за № 470-13/VII «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби», в частині включення Личківською сільською радою раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим №:01:002:1229 до переліку земельних ділянок, переданих Личківській сільській раді з державної власності, для подальшого їх об`єднання з метою створення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби (з кодом 01.08 згідно КВЦПЗ), на підставі наданого дозволу за цим рішенням Личківської сільської ради;

визнати протиправним та скасувати рішення Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 02.06.2021 за №319-5/VІІІ «Про затвердження проекту землеустрою на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби», в частині включення Личківською сільською радою раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим № :01:002:1229 до складу новоствореної земельної ділянки площею 98,1227 га з кадастровим № :01:002:1229 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, переданих з державної власності до комунальної власності.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду для оскарження рішень, в обґрунтування якої зазначено, що про існування оскаржуваних рішень Личківської сільської ради від 05.09.2019 за № 470-13/VII та від 02.06.2021 за №319-5/VIII позивачу фактично стало відомо лише у грудні 2021 року на стадії судового розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом адміністративної справи №160/4375/21, коли представником відповідача до суду була подана Заява про надання додаткових пояснень, з долученими до неї копій додаткових документів (письмових доказів) в підтвердження обставин і фактів, викладених у цій заяві.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 залишено без розгляду.

Підставою стало неусунення позивачем недоліків позовної заяви, викладених в ухвалі суду першої інстанції.

Апелянт вважає оскаржуване судове рішення незаконним, у зв`язку з чим просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає, що надав суду всі можливі докази, які підтверджують поважність причин для поновлення строку із зверненням позову. Крім того, 03 жовтня 2022 року позивачем, у зв`язку з наявністю протилежних доводів та аргументів сторін спору, які є предметом судового розгляду у справі № 160/10348/22, а також колізії (зіткнення) поданих ними до суду доказів, а також з метою спростування деяких доводів представника відповідача, наведених як у відзиві на позовну заяву, так її в долученому до нього клопотанні про залишення позовної заяви без руху, з огляду на приписи ст. 77 КАС України, позивачем до канцелярії суду були подані письмові пояснення. Таким чином, документи процесуального характеру, що були подані позивачем 03.10.2022 до канцелярії суду 1-ої інстанції містили в собі достатньо інформації, яка ставить під сумнів твердження Відповідача щодо оприлюднення (опублікування) ним на своєму офіційному веб-сайті рішення Личківської сільської ради за №470-13/VII від 05.09.2019 саме 10.09.2019р. і відповідно рішення Личківської сільської ради за № 319-5/VIII від 02.06.2021 року - 05.06.2021р.; надають підстави вважати, що ухвала Дніпропетровський окружний адміністративний суд 26.09.2022р., якою залишено без руху адміністративний позов позивача, що є предметом судового розгляду в адміністративній справі № 160/10348/22, ґрунтується на недостовірних і недостатніх доводах та доказах відповідача; були подані до суду в межах строку, визначеного судом для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, що є предметом судового розгляду в адміністративній справі № 160/10348/22. Проте судом першої інстанції такі пояснення залишені позаувагою, у зв`язку з чим прийнято рішення про повернення адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 169 КАС України).

За змістом ч. 1 ст. 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Положеннями ч. 13 ст. 171 КАС України передбачено: суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 15 ст. 171 КАС України).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Личківської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень залишено без руху. Надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня вручення позивачу копії ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом із доказами на підтвердження власних доводів, з врахуванням правової позиції суду, викладеної в цій ухвалі.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем отримано 01.10.2022, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що при відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , судом першої інстанції в ухвалі від 27.07.2022 встановлено, що позовна заява відповідає вимогам 160,161 КАС України і підстави для залишення даного позову без руху, повернення позивачу або відмови у відкритті провадження у справі відповідно до положень КАС України відсутні.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду для оскарження рішень задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цією позовною заявою.

Також, матеріалами справи встановлено, що позивачем 03.10.2022 до канцелярії суду були подані письмові пояснення. Проте судом першої інстанції такі пояснення залишені позаувагою, у зв`язку з чим прийнято рішення про повернення адміністративного позову без розгляду.

Крім того, разом із поясненнями позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, саме щодо надання інформації з підтверджуючими її документами (доказами) про дату і час оприлюднення (опублікування, розміщення) на офіційному web-сайті Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області: Розпорядження сільського голови Личківської СОТГ від 23.08.2019р. за № 160р «Про скликання 13 сесії Личківської сільської ради VII скликання» (яке за посиланням Відповідача міститься за адресою - https://lychksil.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/pro-sklikannya-13-sesiyi-lichkivskoyi-silskoyi-radi-vii-sklikannya); Проект рішення Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 05.09.2019р. № 469-13/VII (яке за посиланням Відповідача міститься за адресою-https://lychksil.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/pro-stvorennya-gromadskih-pasovishch-2); Проект рішення Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 05.09.2019р. № 470-13/VII (яке за посиланням Відповідача міститься за адресою - https://lychksil.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/pro-nadannya-dozvolu-na-skladannya-proektu-vidvedennya-zemelnoyi- dilyanki-dlya-sinokosinnya-i-vipasannya-hudobi); Розпорядження сільського голови Личківської СОТГ від 26.05.2021р. за № 58р. «Про скликання чергової сесії сільської ради» (яке за посиланням Відповідача міститься за адресою - https://lychksil.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/pro-sklikannya-chergovoyi-sesiyi-silskoyi-radi-2); Рішення Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 02.06.2021р. № 319-5/VIII «Про затвердження проекту землеустрою на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби» (яке за посиланням Відповідача міститься за адресою https://lychksil.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/pro-zatverdzhennya-proektu-zemleustroyu-na-skladannya-proektu- vidvedennya-zemelnoyi-dilyanki-dlya-sinokosinnya-i-vipasannya-hudobi-2).

Отже, таке клопотання заявлено позивачем саме задля підтвердження або ж спростування тверджень і обґрунтувань позивача щодо недотримання відповідачем вимог чинного законодавства щодо оприлюднення (опублікування) ним інформації пов`язаної з проведенням 13-й сесії Личківської сільської ради VII скликання та 5-ї сесії Личківської сільської ради VIII скликання, а також прийнятими на них оскаржуваних рішень Личківської сільської ради від 05.09.2019р. № 470-13/VII та від 02.06.2021р. № 319-5/VIII, і так само, задля спростування чи підтвердження заперечень відповідача з приводу пропущення позивачем строку звернення до суду з позовною заявою.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст.9 КАС України).

Разом з цим, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання позивача про витребування доказів, і не зважаючи на те, що розпорядником інформації є відповідач, безпідставно залишив без руху позовну заяву на підставі лише оцінки доводів відповідача, які були наведені представником відповідача та у клопотанні про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції у справі не був позбавлений процесуальної можливості після відкриття провадження відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів або повернути його у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 80 КАС України, виклавши при цьому відповідне мотивування в ухвалі.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Колегія суддів вважає надмірним формалізмом неврахування того, що позивачем заявлено клопотання про витребування необхідних доказів та залишення без розгляду у подальшому такої позовної заяви за відсутності доказів, які позивач і просив витребувати.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Приписами ст. 320 КАС України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема,: 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 292, 293, 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 в адміністративній справі №160/10348/22 скасувати.

Справу №160/10348/22 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню

Повне судове рішення складено 09 січня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва