Справа № 420/15716/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру південного регіону про визнання протиправними дій. зобовя`зання здійснти нарахування та виплату індексації грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо неповного нарахування і виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018,

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року які місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового" місяця) та здійснили виплату відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 2002 р. по 25 березня 2022 року проходила військову службу в лавах ЗСУ у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону. У березні була звільнена з служби за станом здоров`я. За період січень 2016 року - лютий 2018 року позивачці була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, виходячи з базового місяця - січень 2016 року. Позивачка вважає, що відповідачем невірно визначено базовий місяць, а саме січень 2016 року замість січня 2008р., та виплачено індексацію у значно меншому розмірі, у зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду із даним позовом. Позивачка зазначає, що базовим місяцем при обрахуванні індексації є той місяць, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), а тому, оскільки постановою КМУ №1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" збільшено посадові оклади військовослужбовців та вказана постанова набула чинності 01.01.2008, у подальшому нові схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу ЗСУ були визначені постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (набрала чинності 01.03.2018), отже, базовим місяцем для обрахування індексації військовослужбовців за період з 1.12.2015 по 28.02.2018 має бути січень 2008року.

22.09.2022 ОСОБА_1 звернулась в Військово-медичний клінічний центр Південного регіону з інформаційним запитом щодо надання відомостей про нараховану і виплачену індексацію її грошового забезпечення в період 2015 - 2018 років із зазначенням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового" місяця), а також з пропозицією добровільно здійснити таку індексацію в разі її непроведения чи неправильного проведення. 21.10.2022 командування Військово-медичного клінічного центру Південного регіону надало інформацію про нараховану і виплачену індексацію грошового забезпечення позивачки ОСОБА_1 в період січня 2016 року - лютого 2018 року, але залишило без задоволення пропозицію добровільно усунути порушення законодавства щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . При цьому відповідно до наданих відомостей Військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_1 нарахована і виплачена протягом січня 2016 року - лютого 2018 року індексація грошового забезпечення в розмірі 4503,23 гривень, виходячи з базового місяця - січень 2016 року. Позивачка ОСОБА_1 має право на проведення індексації його грошових доходів за період грудня 2015 року - лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січня 2008 року, тому просить задовольнити позов.

Ухвалою від 08.11.2022 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу без виклику сторін.

28.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в якому відповідач заперечує проти позову. Зазначає, що відповідно до редакції Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердж. постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, до 15.12.2015 та після цієї дати , порядок нарахування та виплати індексації грошового забезпечення суттєво відрізняється. Попередня редакція передбачала обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів населення. Наступною редакцією Порядку № 1078 вже передбачалось що місяцем підвищення став місяць, у якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання. Якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Відповідач вказує, що з квітня 2013 року у складову грошового забезпечення було включено щомісячну додаткову грошову винагороду на підставі постанови КМУ від 22.09.2010 № 889, що призвело до збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, тому квітень 2013 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Також відповідач вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо ретроспективного поширення дії п. 5 Порядку № 1078 в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою № 1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу. Підстави для подальшого нарахування і виплати індексації з відповідним коефіцієнтом з`явились тільки у грудні 2018 року, оскільки індекс споживчих цін за квітень-жовтень 2018 року перевищив встановлений поріг індексації і становив 103,7%.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд встановив наступне.

З листопада 2002 року по 25 березня 2022 року ОСОБА_1 проходила військову службу в лавах Збройних Сил України у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону. 06 березня 2022 року наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 19-РС звільнено на підставі пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я) головного сержанта ОСОБА_1 , старшу медичну сестру клініки психіатричної Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 725 ліжок). 25 березня 2022 року наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 66 (по стройовій частині) виключено зі списків особового складу центру та всіх видів забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 .

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 виплачувалась індексація грошового забезпечення. Відповідно до наданих відомостей Військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_1 нарахована і виплачена протягом січня 2016 року - лютого 2018 року індексація грошового забезпечення в розмірі 4503,23 гривень, виходячи з базового місяця - січень 2016 року.

Підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займала позивачка, відбулось на підставі Постанови КМУ від 07 листопада 2007 року №1294, яка набрала чинності 01 січня 2008 року. Наступне підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займала позивачка, відбулось згідно Постанови КМУ №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01 березня 2018 року, та якою затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

Вважаючи дії відповідача щодо проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2016 року протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, позивачка 22 вересня 2022 року звернулась до відповідача з інформаційним запитом щодо надання відомостей про нараховану і виплачену індексацію її грошового забезпечення в період 2015 - 2018 років із зазначенням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового" місяця), а також з пропозицією добровільно здійснити таку індексацію в разі и непроведения чи неправильного проведення. 21 жовтня командування Військово-медичного клінічного центру Південного регіону надало інформацію про нараховану і виплачену індексацію грошового забезпечення позивачки ОСОБА_1 в період січня 2016 року - лютого 2018 року, ухилившись від пропозиції добровільно усунути порушення законодавства щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , перерахунок індексації відповідачем не здійснено. Тому позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку даним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями ч.2,3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" регламентовано, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. (ч. З ст. 9 Закону).

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями ст.2 Закону №1282 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У відповідності до ст.4 Закону №1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

За правилами ст.5 Закону №1282, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

З метою реалізації Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 року № 491-IV Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до пункту 2 якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому; відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу, споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідне) до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нб нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку ц змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку № 1078).

Слід зазначити, що пункт 10-2 Порядку № 1078, викладений в новій редакції Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015, якою в тому числі внесено зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників, та застосовується з 1 грудня 2015 року.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII, та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, відповідно до матеріалів справи позивачка з 01.08.2007 по 25.03.2022 працювала старшою медичною сестрою клініки психіатричної ВОС-879781А Військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса.

Згідно довідці-розрахунку , яка складена відповідачем 21.10.2022, за період червень 2016 - лютий 2018 року позивачці виплачувалась індексація грошового забезпечення , усього виплачено 4503 грн. 23 коп., базовим місяцем вказано січень 2016 року.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7.11.2007р. №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 1 січня 2008р., Відповідно до п.13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року , а отже січень 2008р. є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Вищевказана Постанова діяла до дати набрання чинності Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що в період дії Постанови КМУ №1294, а саме з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, розміри посадових окладів військовослужбовців були незмінні, що свідчить про наявність підстав для визначення базовим місяцем для проведення індексації у спірний період саме січня 2008 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки у період проходження військової служби підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось у січні 2008р., то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації за період з 1.12.2015р. по 28.02.2018р., має здійснюватись наростаючим підсумком починаючи з цього базового місяця і за весь вказаний період.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року у справі № 200/9297/19-а, залишив без змін ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року у справі № 200/9297/19-а, в якій суд дійшов до висновку, що з 01.12.2015 - базовий місяць січень 2008 року відповідно до п. 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою, Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями.

Висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи відповідача про те, що постановою КМУ від 22.09.2010 № 889 з квітня 2013 року була введена така складова грошового забезпечення військовослужбовців як щомісячна додаткова грошова винагорода, що призвело до збільшення розміру грошового забезпечення, та є підставою вважати квітень 2013 року загальним базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, суд вважає необгрунтованими. Відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078 сума індексації змінюється у разі підвищення тарифних ставок (тарифів). Із прийняттям постанови КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням нових надбавок, виплати премії, тощо), а місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець. Суд зазначає, що підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займала позивачка, не відбувалось у квітні 2013 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування і виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08 листопада 2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/18, від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18 та від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд зазначає, що у межах спірних правовідносинах позивачкою ОСОБА_1 зроблений розрахунок індексації його грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, проте суд не вправі підміняти інші органи та самостійно нараховувати і визначати певний розмір індексації грошового забезпечення, оскільки такими повноваженнями наділений виключно відповідач, як роботодавець.

У зв`язку із чим, повноваження щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачки є дискреційними повноваженнями відповідача, які на даному етапі спірних правовідносин не можуть бути перебраними та реалізовані судом.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 262, 263, 291, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо неповного нарахування і виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону () нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року які місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового" місяця) та здійснили виплату відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до пятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Хом`якова