Справа № 307/132/23
Суддя: Стецюк М. Д.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/132/23
Провадження № 307/132/232-а/307/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Олексій Я.В., за участю представника позивача Сойми Д.Д., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки Марича І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

В С Т А Н О В И В:

Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернувся з позовом до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Позов обґрунтовано тим, що у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері у м. Тячеві та Тячівському районі 02 липня 2022 року працівниками Тячівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з документом, що посвідчує особу, а саме паспортом громадянина російської федерації 50 06 200 997 виданого 30.10.2007 року. Відповідно до наданих відповідачкою пояснень, вона у 2011 році приїхала в Україну, а саме у село Чумалеве, Тячівського району, Закарпатської області та з того часу проживає у вказаному селі по АДРЕСА_1 . До підрозділів міграційної служби із заявою про продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України, відповідачка не зверталася, тому що нібито не знала про порядок і обов`язковість продовження терміну перебування, та про максимальний строк перебування іноземців в Україні, а також, що не мала достатньо коштів для поїздки в російську федерацію. Відтак, 02 липня 2022 року за порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну, відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. На підставі викладеного вище та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положення статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 07 липня 2022 року Тячівський відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області, відносно відповідачки прийнято рішення про примусове повернення за межі України роз`яснено їй про зобов`язання покинути територію України у строк до 31 липня 2022 року. Однак, у вказаний термін відповідачка територію України не покинула. Враховуючи наведене, просить видворити громадянку російської федерації ОСОБА_1 за межі України та затримати її з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.

11 січня 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених підстав та просив позов задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідачка проживає в с. Чумалево, Тячівського району, Закарпатської області разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 та їхнім сином ОСОБА_3 , який на даний час навчається в Чумалівському ліцеї Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області у 4 класі. Також зазначив, що відповідачка, приїхавши у 2011 році в Україну, зверталася до відповідних органів із питанням виготовлення документів, які дозволяють перебувати в Україні, однак її паспорт громадянки російської федерації був втрачений. Паспорт відповідачки віднайшовся вже після того, як щодо неї було прийнято рішення про її примусове повернення. Крім того, зазначив, що у зв`язку із припиненням дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією виконати рішення суду буде неможливо.

Відповідачка підтримала думку свого представника. Крім того, зазначила, що для отримання статусу біженця, чи за додатковим захистом не зверталася.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 липня 2022 року працівниками Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області була виявлена громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає на території України понад встановлений термін.

02 липня 2022 року Тячівським районним відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області прийнято рішення № 2 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства у термін до 31 липня 2022 року.

Крім того, 02 липня 2022 року Тячівським районним відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області відповідачку - громадянку російської федерації ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 61-1030 від 18 жовтня 2019 року виданого КЗ «Тячівська районна лікарня», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в пологовому будинку народила хлопчика.

З довідки № 21 від 10 січня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки, виданої Чумалівським ліцеєм Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у четвертому класі Чумалівського ліцею Буштинської селищної ради.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу ІІ Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Однак, отримавши рішення міграційного органу про примусове повернення в країну походження або третю країну відповідачка ОСОБА_1 його не оскаржила та не виконала у встановлені строки.

В даному випадку, ОСОБА_1 продовжила перебувати в Україні без законних підстав, чим продовжила порушувати законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, документи які б підтверджували законне перебування відповідачки на території України відсутні, що є підставою для прийняття рішення про примусове видворення.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що відповідачка не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідними заявами до працівників ДМС України відповідачка не зверталася.

Крім того, остання не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Положеннями ч. 1 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

З огляду на те, що відповідачка незаконно перебуває в Україні та є всі обгрунтовані підстави, що підтверджують її ухилення від добровільного виїзду, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шість місяців.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначивши про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. ст. 241- 246, 250, 289 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення її примусового видворення за межі території України з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, адреса місцезнаходження: 90500, м. Тячів, вул. Армійська, 6, Закарпатської області, .

Відповідачка - ОСОБА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 12 січня 2023 року.

Суддя: М.Д. Стецюк